„Odkud jsem přišel a kam kráčím?
„To je velká a bezútěšná otázka.
„Je stejná pro každého z nás.
„A věda na ni nezná odpověď,“
řekl Max Planck
a měl pravdu, protože nakonec nezáleží na vědě,
našich učitelích a ani na našich rodičích.
Omlouvám se, mami a tati.
Jen my, spolužáci z ročníku 1994,
můžeme rozhodnout, kým se staneme.
Zde je další moje oblíbená fráze:
„Každá sranda něco stojí.“
„A bez práce nejsou koláče.“
Tak pravil Malý John na mýtném mostě.
Protože úspěch jeho živobytí
je přímo svázán s úspěchem jeho samotného života.
I my máme svobodu zvolit si povolání tak důležité,
abychom mohli jasně odpovědět na otázku: „Čím se stanu?“
Odpovězte dobře a tyto volby vás budou živit,
posílí vás a naplní.
Projedete-li to, nedostanete koláče.
Tak vybírej moudře, ročníku 1994,
protože: „S velkou mocí přichází velká odpovědnost.“
To je ze Spider-Mana.
Kolik je hodin?
Kam to jdete?
O to se nestarej.
Rozbal si dárek.
Koupili jsme dárek. Tvůj otec a já... Zlato, ujisti se, že je to přiblížené.
Vidíš to?
V chladných zimách v Cambridge ji budeš potřebovat.
Je to skvělé, mami.
Ještě dalších sedm let.
Holky od novin
ČARODĚJ ZE ZEMĚ OZ
Je to tak hrozné, já...
Panebože! Podívej, nedá se nic dělat,
tak už najdi způsob, jak být konečně zticha, dobře?
Hele, Mac, podívej, jsem ráda, že jsi mi to řekla, jasný?
Mrzí mě, že to tak dopadlo.
Ale vážně si nemyslíš, že bychom to měly někomu říct, třeba...
Nemusíme to říkat Erin a Tiff, ale aspoň někomu dospělému.
A k čemu by to tak bylo dobré?
Představ si to.
A řekni mi, co si myslíš, že se stane, když to uděláme.
Já nevím.
Ale mohla bys dostat léky a péči a...
-Odkud? Z nemocnice? -Jo, možná.
Jasně. Předpokládám, že pokud mě nezavřou do ústavu,
až jim budu vysvětlovat, kdo jsem,
a pokud o mně nemají záznam,
že jsem tam, co já vím, umírala,
tak co mě pak vlastně čeká?
Měsíce hrozný chemoterapie, o které víme, že nefungovala ani před sedmi lety.
-Mac. -Říkám, že na to kašlu.
Ale možná, že to ještě nemáš.
Nebývá to tak přece s rakovinou, že když ji objevíš včas?
-Nemůžeme nic nedělat. -Jasně, že můžeme.
-Děláme to právě teď. -Mac!
Ale nedělat nic není to samé jako neudělat vůbec nic,
protože takhle opravdu dovolíme, aby se stalo to nejhorší.
Ano, možná jsi nad tím měla přemýšlet,
když jsi mě vykopla z roku 2019, pryč od mého bratra lékaře.
Mac, to není fér, jasný?
Viděla jsem tu paní. Byla u tvého bratra v domě.
Podívej, já vím.
Podle Dylana
stejně nebyla žádná záruka, že se to dá vyléčit.
Je to, jako by se to dělo,
ale je téměř nemožné tomu uvěřit.
Ani se to nezdá být skutečné.
Možná to je ten první krok.
Ujistit se, že je to skutečné,
aby se to mohlo brát vážně.
Tak co s tím můžeme udělat?
Přibliž to, zlato. Na sto procent.
Tak jdeme na to. Tak se mi to líbí.
Dobře.
10.45.
Pěkný.
Už se na to díváš?
Co? Je to i můj život, ne?
Ty bys nebyla zvědavá?
Tohle je jako porno úspěšných.
Za prvé, ble! A za druhé, ani nevím, co to má znamenat.
Jsem na nás pyšná.
Jsi krásná a sebejistá.
Ta holka je úplně mimo.
-O čem to mluvíš? -Kolik máš času?
Sedm let.
Ta řeč je úžasná.
Jsme mluvčí třídy. Chystáme se jít na MIT.
Dívám se, jak se mi plní jeden z mých snů.
Přestože se mi z tátovy kamery točí hlava.
Na tu holku na videu...
právě čeká srážka s realitou.
Kdo jsi dnes ráno?
Podívej, tvá kamarádka má pravdu.
Budeš tu ještě celkem dlouho, tak mě napadlo, co kdybychom se my dvě...
Co kdybychom spolu jen tak zaskočily do kavárny?
Máš tu přece kávovar.
Chceš něco přinést?
Mají opravdu dobré muffiny a myslím, že i bagely.
Nic nepotřebuju.
Máme taky sušenky, kdybys chtěla.
-Hele, nedávám ti tady žádná pravidla. -Tak to ale zní.
Proč je tu jen starý nábytek?
Slovo hranice to asi vystihuje líp.
Je to jako něčí divný studentský bydlení, ale v restauraci.
Velká trojice. Zaprvé, už si nebudeš procházet moje věci bez dovolení.
Za druhé, ložnice je za hranicí.
Tři, když uvidíš ručník viset na dveřích, tak to znamená, že máš zaklepat.
Proč? Protože můžeš být nahá nebo tak?
Nechutný.
Prostě klepej.
Dobře, mami.
NEVÍM, JE MI TO JEDNO A NENÍ V TOM ROZDÍL
To je podivný způsob, jak o věcech přemýšlet.
Co když ti řeknu, že je naprosto v pořádku se tak cítit?
Že není jediná správná odpověď, pokud jde o city.
Řekla bych, že je to na jeden hrnek s kafem příliš.
-Cože? -Soustředíš se tak na to, čím bys měla být
a jak se tam dostat, ale nemáš ani ponětí, co máš doopravdy ráda,
co opravdu chceš nebo kdo jsi.
-Necháš toho? -Klidně si otáčej oči v sloup, když chceš.
Pamatuj, že já jsem ty, takže už znám odpověď.
Dobře, úžasný a mocný Ozi, co tohle?
Vím přesně, co chci.
Chci se dostat ze Stony Streamu.
Chci jít na MIT, kam taky půjdeme.
A ideálně bych chtěla doktorát nebo výzkumný grant, abych mohla dělat něco...
-Já nevím, průkopnického... -To jsou Caroliny sny.
Myslíš mámu? No tak...
Podívej, teď si myslíš, že ten úspěch
tě naplní, že se budeš cítit jinak.
Ale jsem tu, abych ti řekla, že až se tam dostaneš, tak to pořád budeš jen ty.
Sakra, ty budeš já.
Máma je chytrá. Chce, abych byla nezávislá, dělala všechno co nejlíp.
I když to znamená přijít o to, co se děje kolem,
protože se tolik soustředíš na budoucnost?
To opravdu chceš?
Žít pro uznání od ostatních?
Proč by na tebe máma neměla být pyšná?
-Jde o tvé vlasy? Co jsi udělala? -Nechápeš mě.
Co ti říkám, je pro tvoje dobro.
Znamená to, že máš čas.
Čas tančit.
Čas si hrát, čas randit s pár idioty.
-Jako Russ? -Přesně jako Russ.
Russ a já se nevezmeme, nebudeme mít děti ani dům na hypotéku.
Je to jen... zábava.
Zábava je dobrá.
A mnohem víc než to. Zábava je důležitá.
Mít opravdové přátele je důležité.
Projev, který měl někdo říkat při loučení se školou.
Bavím se.
Mám přátele.
-Cože? -Jsou to tvoji kolegové.
Proč to všechno říkáš?
Něco jsi udělala, že jo?
-Co se stalo? -Já...
Jen...
Chci, abys měla náskok, který jsem já neměla.
A upřímně, závidím ti.
Pochopila jsem to až ve dvaceti.
A teď se na mě podívej.
Jo, máma musí být nadšená.
Podívej, neříká se to snadno, ale ona není tím, čím si myslíš, že je.
Prostě ráda obviňuješ mámu ze svých problémů.
Jsi adoptovaná.
Přestaň. To není vtipný.
Není důvod, proč se cítit špatně.
Nakonec, je to dobrá věc.
-Zjistíme to v druhém ročníku. -Ne, děláš si ze mě srandu...
Carol čekala 19 let, aby ti upřímně řekla, kdo skutečně jsi.
Hele.
Dávám ti tím dárek.
Přestaň si se mnou zahrávat.
Myslím, že v hloubi duše víš, že to nedělám.
Jsi si jistá, že je to tenhle?
Tady je moje babička. Takže...
Cože?
ZADKY
Pěkný!
Mimochodem, skončíš v pekle.
Ne. Židé věří, že se všichni dostaneme na stejné místo.
Takže...
Děda.
Babi.
Sestřenice Rhonda, teta Sally...
Sakra.
MACKENZIE COYLEOVÁ 1976 - 1992
Myslím, že tohle je můj hrob.
Jak asi myslíš, že tam dole vypadám?
Chci říct, jsou ze mě jen kosti?
No, záleží, jak dobrou máte rakev.
Ale řekla bych, že tvoje oční bulvy budou pryč.
-Proboha... -Jo. Červi je sní jako první.
Jsi magor.
Lidi si toho nevšímaj, protože jsi zticha, ale jsi fakt magor, K. J.
-Určitě tě pohřbili v šatech. -Dobře, přestaň.
To já jen tak.
Ani ne celé datum.
Ani narozeniny?
Žádný... den smrti?
To otec ani nemohl přispět na tohle?
Ježíši, museli stěží vycházet.
Někdo sem jde.
No tak, jdeme.
To je moje macecha.
Proč by...
Mac, vypadneme odsud.
-Toto je skutečný příběh... -...sedmi neznámých lidí.
Nemůžu uvěřit, že jsi to neviděla.
Máma mě a sestru nenechá koukat na MTV.
To je... cenzura.
Jak staří jsou ti lidé?
Asi jako já. Myslím, že jim musí být aspoň 18.
Mé sestře je 19.
Počkej, ona se nemůže dívat na MTV?
Myslím, že brzy půjde do armády.
One je...
ve výcviku, stane se pilotkou vrtulníku.
Jdu si pro sušenku. Chceš?
Mám snad na sobě nápis, který říká „dej mi sušenku“, nebo co?
Hele, připomeň mi,
co jste vy holky vlastně zač?
Janice je sestřenice Tiff.
A která je Janice?
Vážně?
Jo. Dobrý.
A vy ostatní jste prostě její kámošky?
Jo, z internátní školy.
Janice nám na pár dní chtěla ukázat, jak žije její sestřenice
ve velkoměstě.
Takže...
Velkoměsto?
Tohle není ani Cleveland.
Je tu jedna dobrá část Stony Streamu,
což možná není ani půlka bloku od...
Kristepane.
Co je, chlape?
Ty jsi ze 7B? Hele, tu televizi musíme mít nahlas,
protože moje přítelkyně je nedoslýchavá.
Larry, co tady sakra děláš?
Hledám Tiff Quilkinovou.
No, ani jedna z nich tu teď není.
A i kdyby byly, nechtějí mít s tebou nic společného.
Ani jedna?
Jsi jedna z nich, že ano?
Ty toho chlapa znáš?
Musím ti něco ukázat.
Prosím.
Pokud se nevrátím do pěti minut, přines si baseballovou pálku.
Nemám baseballovou pálku.
Takže, vrátí se ta starší Tiffany brzy?
Po tom, co mě navštívily, se stalo něco podivného.
Před dvěma dny jsem tě viděla umírat. Víš to?
-Cože? -Stará hlídka tě zabila laserem.
Spálili tě na popel.
Asi jak se do lesa volá, tak se z lesa ozývá.
Vydrž. Vím, že se asi v budoucnu
stane hodně divných věci, ale ještě na ně nedošlo.
Takže...
máme čas je napravit?
Možná. Možná ne.
Chci udělat, co se má.
Já jen...
Všechno, co mi STF řekli...
Tohle...
Tohle se má udělat!
Jak bych mohl? Musí existovat nějaký důvod.
Panebože!
To je dobrý.
-Jen... -Spálený na popel? Ježíši!
Kriste!
Omlouvám se.
Dobře? Pro všechny to bylo
opravdu těžké a nemyslela jsem to tak.
Počkej, neumřu?
Ne, já jen... Nemyslela jsem to tak. Nechtěla jsem o tom mluvit tak drsně.
-Takže umřu. -Ano.
Hele...
To je moje kolo?
Je?
Vypadlo odněkud, nevím, jak to mám popsat.
Je to něco jako nějaká krkající díra na odpadky, trhlina.
Přehýbání, co použili Heck a Naldo,
jen menší, otrhané a rozbité.
Přehýbání?
A pořád je tam na farmě?
Znáš moji farmu?
Byla jsem tam.
Před třemi dny.
Jo. Je to tam přímo v poli.
Vezmi mě tam.
-Chci to vidět. -Jsi si tím jistá?
Po tom, co jsi mi řekla, ani nevím, jestli můžu sám sobě věřit.
Co uděláš?
Zabiješ mě dvakrát?
Je to prostě perfektní. Ach, zlato.
Vypadáš tak nádherně.
Já nevím, mami. Není to moc?
Haló?
Transfer bezpečný. Identifikační kód.
Potvrzuju. Modrá. Druhá značka.
Modro-červená. Červená. Modrá. Potvrzuju.
Proč mi voláš?
Jsem nouzový kontakt osmé úrovně.
Popiš to. Barva, přibližný průměr, tvar.
Šálek kávy?
S kusem mrtvé tkáně z jiné časové osy?
Dobře.
Počkej, máš cestovatele?
Je jich víc?
Ježíši. Myslíš to vážně.
Děti?
Jaká je tvoje poloha?
Proč by mi nosila kytky?
Zrovna ona?
Jak jsem Alici znala,
byla tuhá na gauči dřív, než jsem přišla ze školy.
Když se zrovna nehádala s mým otcem, tak byla prostě celé dny pryč
bez jakéhokoliv vysvětlení.
Sotva si mě nebo Dylana všimla,
pokud jsme jí teda nevzali cigarety ze stolu nebo tak.
A teď je to ona, kdo si pamatuje, že mám narozeniny?
Máš narozeniny?
Jo, 5. července.
Jsem Rak.
Není to skvělý?
No, možná se změnila?
Neříkal tvůj bratr?
Jo.
No jo, o něčem se zmínil.
Něco to tom, že se chovala pěkně, když jsem onemocněla.
Ale, páni...
Kytky.
No...
Když jsem se viděla na té párty,
nejdřív jsem byla nešťastná, protože jsem to nečekala.
Ale možná, že jsem se zkrátka jen neviděla taková, jakou mě viděli ostatní.
Takže možná je to to samé...
-Sakra! -Hej! Dávej pozor!
Mac.
Běž.
Vrátíme se k ostatním.
Chceš slyšet něco, co ti vyrazí dech?
Koukni na tohle.
Následujících sedm let strávíme tím, že se budeš otevírat světu.
Tohle je Whitney Houston.
Věřila bys tomu?
Je pořád úžasná!
-Zešílelas? -Cože?
-Zešílelas? -Co?
Myslíš, že mě právě teď zajímá Whitney Houston?
Takže plán byl koupit mi vdolek, říct, že jsme adoptovaná,
a pak jít domů poslouchat písničky?
O to tady jde.
Řekni, jestli bys uhodla,
že tohle je ta samá žena, co zpívá „Saving All My Love For You“.
Podívej, vím, že je to těžké,
ale časem to bude snazší.
Nesnáším tě za to, že jsi mi to řekla.
Hele, já to opravdu chápu.
Neexistuje žádný způsob, jak tuhle bolest společně přeskočit,
ale myslím, že si tím můžeš projít rychleji než já.
A jestli můžu, tak ti to chci umožnit.
A já si myslím, že jestli si něčím musíme „projít“, tak tímhle.
Ty podivný vlasy,
blikací počítačová hudba, chození na párty.
Ty jsi se rozhodla být taková, ne máma.
A novinka, nevydrží to.
Je to fáze.
Takže tohle ti chci dát já.
Dobře, dvanáctileté já.
Nejsem jen dvanáctiletá, děkuji mnohokrát.
Byla jsem v budoucnosti. A v budoucnosti tohle nejsme.
Vidělas mě?
V roce 2019?
Ne, ale dělala jsem si nějaký průzkum.
-Máme institut. -Institut?
-Jaký institut? -Nevím přesně.
Nebyly jsme tam dost dlouho, abych toho zjistila víc,
ale zdál se být zavedený.
Zavedený.
Rozhodně to nebyl Institut blikajících světel, počítačové hudby,
spaní do tři čtvrtě na jedenáct.
Jsi přehnaně kritická.
Samozřejmě, že ano. Taky jsem byla.
-Dělej, co musíš. -Panebože!
A další věc. MIT není snem někoho jiného.
Je to náš sen. Tvůj a můj.
Přemýšlela jsem nad tím a je mi jedno, co říkáš.
Tohle chci.
Nikdo mi neříkal, že musím.
Ani máma ne. Nikdo.
Možná si to nepamatuješ, ale já ano. Chci to!
Jsem si jistá, že ti to tak připadá.
Jenže nemáš ani tušení, jaké to opravdu na MIT je.
O co tedy jde? Proč tomu nerozumím?
Věci jsou prostě jiné, když jsi starší.
Ne. Víš, co si myslím?
Myslím, že bys měla přestat ztrácet čas a vrátit se zpět na MIT.
A Carol je zpátky.
Zapiš se znovu. Pravděpodobně se ještě můžeš vrátit do podzimního semestru.
-To se nestane. -Proč?
Nemůžu se vrátit na MIT, protože mě vyhodili.
Jasný?
Věděla jsem to.
Věděla.
Všechny ty nesmysly, co jsi chrlila v kavárně,
byly jenom výmluvy, protože jsi to zvorala.
Žena, která byla mým vzorem, mým podpůrným systémem,
která mě učila mluvit pravdu a dělat věci správně,
se ukázala být tou největší lhářkou ze všech. Takže ne.
Nebylo to to pravé pro moji koncentraci.
Neobviňuj z toho mámu!
Je mi dvanáct,
ale oceňuji, že tě nevyhodili ze školy, že jsi adoptovaná.
Jak říkáš, je ti jen dvanáct.
Ale neříkej, Sherlocku!
Ale aspoň mám pod kontrolou, kdo jsem a co dělám.
Upřímně.
Je to vlastně jediná dobrá písnička z toho alba.
Co se děje?
Kde je Erin?
Kdo?
Má kamarádka.
Číňanka. Byla tu, když jsme šly.
-Russi. -Co je?
Kde je Erin?
Odešla.
Cože?
Odjela s nějakým chlapem, co ho zná.
Larry.
No do háje, Russi!
Je to v pořádku. Patří k těm dobrým.
Je to tady.
Mimochodem, rád tě konečně poznávám.
Doufám, že to tu pořád je.
Přehýbání obvykle moc dlouho nevydrží.
Kde jsou ostatní?
To kdybych věděla.
Udělals dobře, žes mi zavolal.
Postupoval jsem dle protokolu.
Tyhle věci tu předtím nebyly.
Nemyslím si, že je to přehýbání.
Souhlasím. Alespoň ne jako ty, co jsem dosud viděla.
Nevypadá ani jako ten, kterým prošli Heck s Naldem.
VLASIC POLSKÝ KOPR
HERSHEY'S MLÉČNÁ ČOKOLÁDA
Tohle je časová trhlina druhé třídy.
-Dá se trhlinou cestovat? -Obávám se, že ne.
Neboj se. Tyhle věci se obvykle samy zacelí
a celkem rychle zmizí.
Tak proč je tahle pořád tady?
Já nevím.
Ale radši doufej, že brzy zmizí a nic jiného jí neprojde.
Co jiného může projít?
Nic dobrého.
Ne, díky.
Možná bys měla začít jíst zdravěji.
A přestat kouřit, zacvičit si.
-Co? -Živí mě jízda na kole.
Víš, co mě na té Alici skutečně dostalo?
Je to prostě překvapivý, chápeš?
Opravdu chtěla, abych žila.
Proč je to překvapivý?
Nevím, jen...
Možná, jak jsi říkala...
Zdá se, že si víc lidí
myslelo, že za to stojím.
Já si myslím, že za to stojíš.
A chci, abys žila.
Všechno nejlepší.
Tady jste!
Čekaly jsme na vás. Musíme jít!
Erin má potíže.
No tak.
To je Erinino kolo?
Hele!
-Ty hajzle! -Je hned za rohem.
Kde je Erin?
Lidi. Je to v pohodě.
Je to v pořádku.
Jsi si jistá, že jsi v pohodě?
Teda. Tohle je divný.
Viděly jsme ho se uškvařit.
-Měly byste něco vidět. -Hele, my tě známe.
To je ta kočka z červenýho náklaďáku.
-Dobře, co se to tu sakra děje? -Je z Odboje STF jako Larry.
Sakra ne. V tom nejedu.
-Nenecháme se vlákat do stejnýho srabu. -Počkejte. Tohle musíte vidět.
Hned.
-Moje TRC-218. -Kurva!
To je ta s 14, nebo 30 krystaly?
-Třiceti. -Sakra.
Slabá baterie.
Tohle bylo tátovo.
KJ BRANDMANOVÁ
Takže je to všechno z roku 1988?
Je to celkem vyvážená směs mrtvé hmoty, když holky cestovaly do roku 1998 a 2019.
Ale není to přehýbání.
Jsi si jistá, že skutečně neexistuje způsob, jak tím cestovat?
Nejsem si ani jistá, jestli se toho chceš dotknout.
Pojďme to zjistit.
Určitě je to...
Dobře.
Tohle je celkem divný.
Larry, tady něco je.
Larry!
Co jí přelítlo přes nos?
To ty pitomý kočky!
Podívej se na tohle!
No tak, ty teď máš v domě divoké kočky?
To není kočka.
To je XK-11 průzkumná sonda.
Ani náhodou.
Průzkumná?
Znamená to, že nás ta věc vidí?
Obávám se, že ano.
-Páni, to jsem neviděla. -Ne!
Ta sonda vysílá signál napříč věky přímo těm nahoře.
-V přímém přenosu. -To jsem si myslel.
Těm nahoře?
-Hádej. -Staré hlídce.
-Bingo.
Dávej na to pozor, jo?
Takže Stará hlídka ví, že tu jsou?
Co to je?
Myslíš, že je to dobrý nápad, protože...
To... Tak jo...
Všichni byste měli počkat v obýváku.
Je to dle protokolu?
Začněte odpočítávat.
-Co tím myslíš? -Můj odhad?
Máme nanejvýš hodinu, než nám vojska Staré hlídky
nařežou prdel jako krupobití.
Co se stane pak?
Popraví tyhle malé holky za porušení zákazu cestování v čase.
-Aha. -Co?
To zní trochu drsně. Jsou to jen děti.
Není možné jim celou situaci vysvětlit?
Stará hlídka si nepovídá. Jasný?
Zboří Katedrálu, vymyjí přilehlou oblast
a zabijí každého, kdo je z... kdo není z města.
Proč všechno musí mít nějaké hloupé jméno?
Co je Katedrála?
Katedrála je to, čemu Hlídka říká velicí středisko.
Mobilní velitelství, které dohlíží na celou časovou osu.
-No, když to řekneš takhle... -Co můžeme udělat?
Můžeme udělat jen jedno.
Utéct.
Překlad titulků: Renata_C
Kreativní dohled Tereza Němcová