‫"מאיפה באתי ולאן אני הולך?‬
‫"זאת השאלה הגדולה והבלתי נתפסת.‬
‫"אותה השאלה לכל אחד מאיתנו.‬
‫"ולמדע אין תשובה לכך,"‬
‫מקס פלאנק אמר,‬
‫והוא צודק, כי בסופו של דבר זה לא תלוי במדע,‬
‫לא במורים שלנו, אפילו לא בהורים שלנו.‬
‫סליחה, אבא ואימא.‬
‫רק אנחנו, בני המחזור של 1994,‬
‫יכולים להחליט למי נהפוך.‬
‫הינה עוד ביטוי שאני אוהבת,‬
‫"לחמנייה היא לחמנייה, ואגרה היא אגרה.‬
‫"וללא אגרות, לא אוכל לחמניות".‬
‫ג'ון הקטן אומר את המילים האלה בגשר האגרה.‬
‫משום שההצלחה של פרנסתו‬
‫קשורה ישירות להצלחת חייו.‬
‫גם לנו ניתן החופש לבחור במקצועות חיוניים כל כך,‬
‫כדי לענות באופן מהדהד על השאלה, "למה אהפוך?"‬
‫אם נענה היטב, הבחירות האלה יאכילו אותנו,‬
‫יקיימו אותנו ויספקו אותנו.‬
‫אם נזלזל בהן, לא יהיו לחמניות בשבילכם.‬
‫אז תבחרו בחוכמה, בני מחזור 1994,‬
‫כי "עם כוח גדול, מגיעה אחריות גדולה."‬
‫זה מ"ספיידרמן".‬
‫מה השעה?‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫עזבי.‬
‫תפתחי את המתנה שלך.‬
‫יש לנו מתנה. אבא שלך ואני... מותק, תוודא שזה בזום.‬
‫רואה את זה?‬
‫תזדקקי לו עבור החורפים הקרים בקיימברידג'.‬
‫אם-איי-טי‬
‫נהדר, אימא.‬
‫עוד שבע שנים.‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫הקוסם מארץ עוץ‬
‫זה פשוט נורא כל כך, אני...‬
‫אלוהים! תראי, אין מה לעשות,‬
‫אז פשוט תמצאי דרך לשתוק כבר, בסדר?‬
‫היי, מאק, תראי. אני שמחה שסיפרת לי, בסדר?‬
‫אני מצטערת שזה יצא לא טוב.‬
‫אבל את באמת חושבת שאנחנו לא צריכות לספר למישהו, כמו...‬
‫אלה לא חייבות להיות ארין וטיף. אבל לפחות איזה מבוגר.‬
‫ואיך זה יעזור?‬
‫תתארי לי.‬
‫ותגידי לי מה לדעתך יקרה אם נעשה את זה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל תוכלי לקבל תרופות וטיפול ו...‬
‫- מאיפה? מבית החולים? - כן, אולי.‬
‫כן. בהנחה שהם לא יאשפזו אותי במוסד‬
‫כשאנסה להסביר מי אני,‬
‫ובהנחה שאין להם תיעוד שלי,‬
‫אני לא יודעת, מתה שם,‬
‫אז מה צפוי לי?‬
‫חודשים של כימותרפיה נוראית שאנחנו כבר יודעות שלא עבדה לפני שבע שנים.‬
‫- מאק. - אני אומרת, לעזאזל עם זה.‬
‫אבל אולי את עדיין לא חולה.‬
‫לא חשוב לגלות סרטן מוקדם?‬
‫- אי אפשר סתם לא לעשות כלום. - בטח שאפשר.‬
‫- אנחנו עושות את זה כרגע. - מאק!‬
‫במקרה הזה, לא לעשות כלום זה לא לעשות שום דבר בכלל,‬
‫כי זה בעצם פשוט לתת לדבר הגרוע ביותר לקרות.‬
‫כן, טוב, אולי היית צריכה לחשוב על זה‬
‫לפני שמשכת אותי מ-2019 והרחקת אותי מאחי הרופא.‬
‫מאק, זה לא הוגן, בסדר?‬
‫ראיתי את הגברת הזאת. היא הייתה בבית של אחיך.‬
‫תראי, אני יודעת.‬
‫לדברי דילן,‬
‫לא הייתה שום ערובה שהוא יוכל לטפל בזה בכל מקרה.‬
‫זה כאילו זה קורה,‬
‫אבל כמעט בלתי אפשרי להאמין לזה.‬
‫ההרגשה אפילו לא אמיתית.‬
‫אז אולי זה הצעד הראשון.‬
‫לוודא שאת מרגישה שזה אמיתי,‬
‫כדי שתיקחי את זה ברצינות, מאק.‬
‫אז מה אפשר לעשות בקשר לזה?‬
‫תעשה זום, מותק. מאה אחוז.‬
‫- עשיתי זום. - הינה. ככה אני אוהבת את זה.‬
‫בסדר.‬
‫השעה 10:45.‬
‫נחמד.‬
‫את כבר צופה בזה?‬
‫מה? אלה גם החיים שלי, נכון?‬
‫את לא היית סקרנית?‬
‫זה כמו פורנו של הצלחה.‬
‫אחת, איכס! ושתיים, אני אפילו לא יודעת מה זה אמור להביע.‬
‫אני גאה בנו.‬
‫שתיכן יפהפיות ונחושות.‬
‫הבחורה הזאת אומרת מלא שטויות.‬
‫- על מה את מדברת? - כמה זמן יש לך?‬
‫שבע שנים.‬
‫הנאום הזה מדהים.‬
‫אנחנו התלמידה המצטיינת. בדרך לאם-איי-טי.‬
‫אני בפירוש צופה באחד מהחלומות שלי מתגשם.‬
‫גם אם הצילום של אבא גורם לי לסחרחורת.‬
‫הבחורה הזאת בווידאו,‬
‫היא עומדת להיפגע ממשאית מלאה במציאות.‬
‫מי את הבוקר?‬
‫תראי, החברה שלך צודקת.‬
‫תהיי כאן יותר זמן ממה שחשבנו, אז...‬
‫למה שלא נלך לבית הקפה בזריזות?‬
‫אבל יש לך מכונת קפה כאן.‬
‫אפשר להביא לך משהו?‬
‫יש להם מאפינס טובים ואולי בייגלים, נדמה לי.‬
‫אני בסדר.‬
‫יש גם פופ-טארטס, אם בא לך אחד.‬
‫- תראי, אני לא מכתיבה לך כללים. - ככה זה נשמע.‬
‫למה יש פה רק רהיטים ישנים?‬
‫"גבולות" היא אולי מילה טובה יותר.‬
‫זה כמו איזה מגורי סטודנטים מוזרים, אבל בתוך מסעדה.‬
‫שלושת הגדולים. אחת, אל תיגעי יותר בחפצים שלי מבלי לשאול.‬
‫שתיים, חדר שינה, מחוץ לתחום.‬
‫שלוש, אם יש מגבת תלויה על הדלת, זה אומר לדפוק.‬
‫למה? כי את אולי עירומה או משהו?‬
‫דוחה.‬
‫פשוט תדפקי.‬
‫בסדר, אימא.‬
‫אני לא יודע, לא אכפת לי וזה לא משנה‬
‫זו דרך מוזרה להרגיש בנוגע לדברים.‬
‫מה אם הייתי אומרת לך שזו דרך ראויה לגמרי להרגיש בנוגע לדברים?‬
‫שאין בכלל תשובה נכונה אחת בכל הנוגע לרגשות.‬
‫הייתי אומרת שזו תובנה רצינית מספל קפה.‬
‫- מה? - את ממוקדת כל כך במי שאת צריכה להיות‬
‫ואיך להגיע לשם, שאין לך מושג מה את באמת אוהבת,‬
‫באמת רוצה, או מי את באמת.‬
‫- את מוכנה להפסיק? - תגלגלי את העיניים אם בא לך.‬
‫תזכרי, אני את, אז אני כבר יודעת את התשובה.‬
‫טוב, הקוסמת מארץ עוץ. מה דעתך על זה?‬
‫אני יודעת בדיוק מה אני רוצה.‬
‫אני רוצה לעזוב את סטוני סטרים.‬
‫אני רוצה ללמוד באם-איי-טי, מה שאנחנו עושות.‬
‫ובאופן אידיאלי, אני רוצה מלגה או מענק מחקר לעשות משהו...‬
‫- אני לא יודעת, פורץ דרך... - אלה החלומות של קרול.‬
‫את מתכוונת לאימא? בחייך...‬
‫תראי, כרגע את חושבת שכל ההצלחה הזאת‬
‫תעשה אותך שלמה, תגרום לך להרגיש שונה.‬
‫אבל אני כאן כדי להגיד לך, את פשוט תהיי את כשתגיעי לשם.‬
‫בעצם, את תהיי אני.‬
‫אימא חכמה. אימא רוצה שאהיה עצמאית‬
‫- ואעשה כמיטב יכולתי. - אפילו אם זה אומר‬
‫לפספס כל מה שקורה מסביבך, כי את ממוקדת כל כך בעתיד?‬
‫זה באמת מה שאת רוצה?‬
‫לחיות את חייך בשביל האישור של אחרים?‬
‫אימא לא גאה בך מסיבה כלשהי?‬
‫- זה השיער שלך? מה עשית? - את לא מבינה אותי.‬
‫מה שאני אומרת לך זה דבר טוב.‬
‫זה אומר שיש לך זמן.‬
‫זמן לרקוד.‬
‫זמן לבלות, זמן לצאת עם כמה אידיוטים.‬
‫- כמו ראס? - בדיוק כמו ראס.‬
‫ראס ואני לא הולכים להתחתן ולעשות את כל עניין הילדים והמשכנתה.‬
‫זה פשוט... כיף.‬
‫כיף זה טוב.‬
‫לעזאזל, יותר מזה. כיף חשוב.‬
‫חשוב שיש חברים אמיתיים.‬
‫זה נאום שמישהו היה צריך לתת בסיום בית הספר.‬
‫אני נהנית.‬
‫יש לי חברים.‬
‫- מה? - הן עמיתות שלך לעבודה.‬
‫למה את אומרת את כל זה?‬
‫עשית משהו, נכון?‬
‫- מה קרה? - אני...‬
‫אני רק...‬
‫אני רוצה שיהיה לך יתרון שלא היה לי.‬
‫ולמען האמת, אני מקנאת.‬
‫הצטרכתי להגיע לגיל 20 כדי להבין את זה.‬
‫ועכשיו תסתכלי עליי.‬
‫כן, אימא בטח נרגשת.‬
‫תראי, אין דרך קלה להגיד את זה, אבל היא לא מי שאת חושבת שהיא.‬
‫את פשוט נהנית להאשים את אימא בבעיות שלך.‬
‫את מאומצת.‬
‫תפסיקי. זה לא מצחיק.‬
‫אין שום סיבה להרגיש רע עם זה.‬
‫בסופו של דבר, זה דבר טוב.‬
‫- נגלה בשנה השנייה שלנו. - לא, את עובדת עליי...‬
‫תרגום. קרול מחכה 19 שנים להגיד לך את האמת על מי שאת.‬
‫היי.‬
‫אני נותנת לך מתנה.‬
‫תפסיקי לעבוד עליי.‬
‫אני חושבת שאת יודעת עמוק בפנים, שאני לא.‬
‫את בטוחה שזה פה?‬
‫פה סבתא שלי נמצאת. אז...‬
‫מה?‬
‫תחת כנפי השכינה‬
‫יפה!‬
‫את בטוח הולכת לגיהינום, דרך אגב.‬
‫לא. היהודים מאמינים שכולנו הולכים לאותו המקום.‬
‫אז...‬
‫סבא.‬
‫סבתא.‬
‫הדודנית רודה, דודה סאלי...‬
‫לעזאזל.‬
‫מאקנזי קויל 1976 - 1992‬
‫אני מניחה שזה הקבר שלי.‬
‫איך לדעתך אני נראית שם למטה?‬
‫כלומר, אני רק עצמות?‬
‫טוב, תלוי באיכות הארון שלך.‬
‫אבל הייתי אומרת שהעיניים שלך בטוח נעלמו.‬
‫- אלוהים אדירים. - כן. התולעים אוכלות אותן ראשונות.‬
‫את דפוקה לגמרי.‬
‫אנשים לא שמים לב כי את שקטה, אבל את דפוקה, קיי-ג'יי.‬
‫- בטח גם קברו אותך בשמלה. - בסדר, תפסיקי.‬
‫אני רק אומרת.‬
‫אפילו אין תאריך מלא.‬
‫אין תאריך לידה?‬
‫אין... תאריך פטירה?‬
‫אבא לא יכול אפילו לשלם על זה?‬
‫אלוהים, בטח המצב היה קשה.‬
‫מישהו מגיע.‬
‫קדימה, בואי נלך.‬
‫זאת אימי החורגת.‬
‫למה ש...‬
‫מאק, בואי נסתלק מכאן.‬
‫זהו הסיפור האמיתי של שבעה זרים.‬
‫אני לא מאמין שלא ראית את זה.‬
‫אימא שלי לא מרשה לאחותי ולי לצפות באם-טי-וי.‬
‫זאת... צנזורה.‬
‫בני כמה האנשים האלה?‬
‫בערך בגילי. אני חושב שהם צריכים להיות לפחות בני 18.‬
‫אחותי בת 19.‬
‫רגע, אסור לה לצפות באם-טי-וי?‬
‫אני חושבת שהיא מתגייסת לצבא בקרוב.‬
‫היא...‬
‫מתאמנת לתפקיד טייסת מסוקים.‬
‫אני הולך להביא פופ-טארט. רוצה?‬
‫אני נושאת שלט שאומר "תאכיל אותי בפופ-טארטס" או משהו?‬
‫היי, תזכירי לי.‬
‫מי אתן?‬
‫ג'ניס היא דודנית של טיף.‬
‫ומי מביניכן היא ג'ניס?‬
‫באמת?‬
‫כן. מגניב.‬
‫ואתן רק חברות שלה?‬
‫כן, מהפנימייה.‬
‫ג'ניס רצתה להראות לכולנו את החיים של הדודנית שלה בעיר הגדולה‬
‫למשך כמה ימים.‬
‫אז...‬
‫העיר הגדולה?‬
‫זה אפילו לא קליבלנד.‬
‫זה אולי החלק המגניב האחד של סטוני סטרים,‬
‫שזה אולי חצי גוש בניינים מ...‬
‫מה קורה, בנאדם?‬
‫אתה מ-7ב'? תראה, אנחנו צריכים שהטלוויזיה תהיה בקול רם,‬
‫כי החברה שלי כבדת שמיעה.‬
‫לארי, מה לעזאזל אתה עושה כאן?‬
‫אני מחפש את טיף קווילקין.‬
‫טוב, אף אחת מהן לא נמצאת כאן עכשיו.‬
‫וגם אם הן היו, הן לא רוצות שום קשר אליך.‬
‫אף אחת מהן לא?‬
‫את אחת מהן, נכון?‬
‫את מכירה את הבחור הזה?‬
‫אני צריך להראות לך משהו.‬
‫בבקשה.‬
‫אם לא אחזור בתוך חמש דקות, תביא את מחבט הבייסבול שלך.‬
‫אין לי מחבט בייסבול.‬
‫טיפאני המבוגרת תחזור בקרוב?‬
‫אחרי שהן ביקרו אותי, קרה משהו מוזר.‬
‫ראיתי אותך מת לפני יומיים. אתה יודע את זה?‬
‫- מה? - המשמר הישן הרגו אותך בלייזר.‬
‫נשרפת עד אפר.‬
‫בכל מקרה. הכול חוזר אליך, אני מניחה.‬
‫רק רגע. אני יודע שהרבה דברים מוזרים‬
‫כנראה יקרו בעתיד, אבל הם לא קרו עדיין.‬
‫אז אני מתכוון...‬
‫יש זמן לתקן אותם?‬
‫אולי. אולי לא.‬
‫אני רוצה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫אני פשוט...‬
‫המז"ת, כל מה שהם אמרו לי...‬
‫זה...‬
‫זה הדבר הנכון!‬
‫איך אני יכול... חייבת להיות סיבה.‬
‫אני מתכוון... אלוהים!‬
‫זה בסדר.‬
‫- רק... - נשרפתי בן רגע? אלוהים!‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אני מצטערת.‬
‫בסדר? רק... כל זה היה ממש קשה‬
‫לכולן, ולא התכוונתי לזה.‬
‫רגע, אני לא מת?‬
‫לא, אני רק... לא התכוונתי לזה ככה. להיות קשוחה כל כך בקשר לזה.‬
‫- אז אני מת. - כן.‬
‫היי...‬
‫אלה האופניים שלי?‬
‫באמת?‬
‫הם נפלו מתוך איזה, אני לא יודע איך לתאר את זה,‬
‫כמו פתח פח מגהק, אבל כמו כזה, קרע.‬
‫כמו הקיפול שהק ונאלדו משתמשים בו, אבל קטן יותר, מרופט ושבור כזה.‬
‫קיפול?‬
‫והוא עדיין שם בחווה?‬
‫את מכירה את החווה שלי?‬
‫הייתי שם.‬
‫לפני שלושה ימים.‬
‫כן. כלומר, הוא שם בשדה.‬
‫קח אותי לשם.‬
‫- אני רוצה לראות אותו. - את בטוחה לגבי זה?‬
‫אני אפילו לא בטוח שאני סומך על עצמי אחרי מה שאמרת לי עכשיו.‬
‫מה אתה הולך לעשות?‬
‫להרוג אותי פעמיים?‬
‫זה פשוט מושלם. אוי, מותק.‬
‫את נראית טוב כל כך.‬
‫אני לא יודעת, אימא. זה יותר מדי?‬
‫הלו?‬
‫העברה מאובטחת. קוד זיהוי.‬
‫אמת. כחול. סימן שני.‬
‫כחול-אדום. אדום. כחול. אמת.‬
‫למה אתה מתקשר אליי?‬
‫אני איש קשר לחירום ברמה שמונה.‬
‫תאר אותו. צבע, קוטר משוער, צורה.‬
‫כוס קפה?‬
‫עם שפוכת מציר זמן אחר?‬
‫בסדר.‬
‫רגע, יש לך נוסעת?‬
‫נוסעות?‬
‫אלוהים! אתה רציני.‬
‫ילדות?‬
‫מה המיקום שלך?‬
‫למה שהיא תביא לי פרחים?‬
‫היא, מכל האנשים?‬
‫חצי מהזמן שהכרתי את אליס‬
‫היא הייתה מעולפת על הספה עוד לפני שהגעתי הביתה מבית הספר.‬
‫כשהיא לא רבה עם אבא שלי, היא כאילו הייתה נעלמת‬
‫למשך כמה ימים בלי שום הסבר.‬
‫היא בקושי שמה לב בכלל לדילן או אליי,‬
‫אלא אם גנבנו לה את הסיגריות או משהו.‬
‫ועכשיו היא האחת שזוכרת את יום ההולדת שלי?‬
‫זה יום ההולדת שלך?‬
‫כן, חמישה ביולי.‬
‫אני מזל סרטן.‬
‫נהדר, נכון?‬
‫טוב, אולי היא השתנתה?‬
‫אחיך לא השתנה?‬
‫כן.‬
‫לא, כן, הוא הזכיר משהו על זה.‬
‫שהיא הייתה ממש מגניבה כשחליתי או משהו כזה.‬
‫אבל, בחיי...‬
‫פרחים.‬
‫טוב...‬
‫כשראיתי את עצמי במסיבה הזאת,‬
‫הייתי ממש אומללה בהתחלה, כי זה לא היה מה שציפיתי.‬
‫אבל אולי לא יכולתי לראות את עצמי באופן שכולם סביבי יכלו.‬
‫אז אולי זה ככה...‬
‫אוי! שימי לב!‬
‫מאק.‬
‫רוצי.‬
‫בואי נחזור לאחרות.‬
‫את רוצה לשמוע משהו שיחרפן אותך?‬
‫תשמעי את זה.‬
‫בשבע השנים הבאות נפתח את העולם שלך.‬
‫זאת ויטני יוסטון.‬
‫היית מאמינה לזה?‬
‫היא עדיין מדהימה!‬
‫- את מטורפת? - מה?‬
‫את חושבת שאכפת לי מוויטני יוסטון עכשיו?‬
‫התוכנית שלך הייתה לקנות לי לחמנייה, להגיד לי שאני מאומצת‬
‫ואז לחזור הביתה ולהקשיב לשיר?‬
‫זה כל העניין.‬
‫תגידי לי שהיית מנחשת‬
‫שזאת אותה האישה ששרה "שומרת את כל אהבתי לך".‬
‫תראי, אני יודעת שזה קשה,‬
‫אבל זה יהיה קל יותר בטווח הארוך.‬
‫אני שונאת אותך על שסיפרת לי.‬
‫היי, אני באמת מבינה את זה.‬
‫אין דרך בשבילנו להימנע מהכאב לגמרי,‬
‫אבל אני חושבת שתוכלי להתאושש ממנו מהר ממני.‬
‫ואם אני יכולה, אני רוצה לתת לך את זה.‬
‫ואני חושבת, שמה שאנחנו באמת צריכות "להתאושש ממנו" זה זה.‬
‫השיער המוזר,‬
‫המוזיקה מהמחשב עם האור הצעקני, החגיגות.‬
‫את החלטת להיות כזו, לא אימא.‬
‫ויש לי חדשות בשבילך, זה לא נמשך.‬
‫זה קטע חולף.‬
‫אז אני רוצה לתת לך את זה.‬
‫בסדר, אני בת ה-12.‬
‫אני לא רק בת 12, אם לא אכפת לך.‬
‫הייתי בעתיד. ובעתיד, אנחנו לא כאלה.‬
‫ראית אותי?‬
‫בשנת 2019?‬
‫לא, אבל עשיתי קצת מחקר.‬
‫- יש לנו מכון. - מכון?‬
‫- איזה סוג מכון? - אני לא יודעת בדיוק.‬
‫לא היינו שם מספיק זמן בשביל לגלות הרבה,‬
‫אבל נראה שהוא הוקם.‬
‫הוקם.‬
‫זה בהחלט לא היה המכון של מוזיקת המחשב עם האור הצעקני‬
‫והשינה עד 10:45.‬
‫את משתלחת.‬
‫ברור שכן. גם אני עשיתי את זה.‬
‫- תעשי מה שאת צריכה לעשות. - אוי, אלוהים!‬
‫ועוד דבר, אם-איי-טי הוא לא החלום של מישהו אחר.‬
‫הוא שלנו. שלך ושלי.‬
‫חשבתי על זה ולא אכפת לי מה את אומרת.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫אף אחד לא אמר לי ללמוד לשם.‬
‫לא אימא. לא אף אחד.‬
‫אולי את לא זוכרת, אבל אני זוכרת. אני רוצה את זה!‬
‫אני בטוחה שזאת ההרגשה שלך עכשיו.‬
‫אבל עדיין אין לך מושג איך אם-איי-טי באמת.‬
‫איך הוא אם כך? מה אני לא מבינה?‬
‫דברים פשוט שונים כשאת מבוגרת יותר.‬
‫לא. את יודעת מה אני חושבת?‬
‫אני חושבת שאת צריכה להפסיק להתמזמז ולחזור לאם-איי-טי.‬
‫והינה קרול שוב.‬
‫תירשמי מחדש. ייתכן שתספיקי לסמסטר הסתיו.‬
‫- זה לא הולך לקרות. - למה?‬
‫אני לא יכולה לחזור לאם-איי-טי כי סילקו אותי.‬
‫בסדר?‬
‫ידעתי.‬
‫כל השטויות האלה שפלטת בבית הקפה,‬
‫את ממציאה תירוצים כי הרסת את זה.‬
‫האישה שהייתה המודל לחיקוי שלי, מערכת התמיכה שלי,‬
‫שהרצתה לי על כנות ועל לעשות את הדבר הנכון,‬
‫התבררה כשקרנית הגדולה מכולם. אז לא.‬
‫זה לא היה נהדר לריכוז שלי.‬
‫אל תאשימי את אימא בזה!‬
‫אני אולי בת 12,‬
‫אבל אני מעריכה שלא מסלקים אותך מהלימודים משום שאת מאומצת.‬
‫כמו שאמרת, את רק בת 12.‬
‫גילית לי את אמריקה!‬
‫אבל לפחות אני לוקחת אחריות על עצמי ועל מעשיי.‬
‫אני כנה.‬
‫זה באמת השיר הטוב היחיד באלבום.‬
‫מה קורה?‬
‫איפה ארין?‬
‫מי?‬
‫החברה שלי?‬
‫סינית, הייתה כאן כשיצאנו?‬
‫- ראס. - מה קורה?‬
‫איפה ארין?‬
‫היא הלכה.‬
‫מה?‬
‫היא הסתלקה עם איזה בחור שהיא הכירה.‬
‫לארי?‬
‫לעזאזל, ראס!‬
‫זה בסדר. היא מהחבר'ה הטובים.‬
‫זה כאן.‬
‫תענוג לפגוש אותך סוף סוף, דרך אגב.‬
‫אני מקווה שזה עדיין כאן.‬
‫קיפולים לא נמשכים זמן רב בדרך כלל.‬
‫איפה האחרות?‬
‫אין לי מושג.‬
‫עשית את הדבר הנכון שהתקשרת אליי.‬
‫רק נשמעתי לפרוטוקול.‬
‫כל הדברים האלה לא היו כאן קודם.‬
‫לא נראה לי שזה קיפול.‬
‫אני מסכימה. לפחות לא כמו אלה שראיתי.‬
‫הוא גם לא כמו זה שהק ונאלדו הגיעו דרכו.‬
‫דוקאקיס בנצן‬
‫ולאסיק מלפפונים חמוצים פולניים בשמיר‬
‫הרשי'ז שוקולד חלב‬
‫מה שיש לנו כאן זה קרע זמן מדרגה שנייה.‬
‫- אפשר לנסוע דרך קרע? - אני חוששת שלא.‬
‫אל תדאגי. הדברים האלה נוטים לתקן את עצמם‬
‫ונעלמים די מהר.‬
‫אז למה הוא עדיין כאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל כדאי לך לקוות שהוא ייעלם בקרוב וששום דבר נוסף לא יגיע דרכו.‬
‫מה עוד יכול לעבור דרכו?‬
‫שום דבר טוב.‬
‫אני בסדר.‬
‫אולי כדאי שתתחילי לאכול קצת יותר בריא.‬
‫ותפסיקי לעשן, תעשי קצת פעילות גופנית.‬
‫- מה? - אני רוכבת באופניים לפרנסתי.‬
‫את יודעת מה באמת אוכל אותי בנוגע לאליס?‬
‫זה פשוט מפתיע, את יודעת?‬
‫היא באמת רצתה שאחיה.‬
‫למה זה מפתיע?‬
‫אני לא יודעת, פשוט...‬
‫אולי כמו שאמרת...‬
‫אולי יותר אנשים‬
‫מכפי שחשבתי האמינו שהייתי שווה משהו.‬
‫אני חושבת שאת שווה משהו.‬
‫ואני רוצה שתחיי.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫הינה שתיכן!‬
‫חיכינו לכן, חבר'ה. אנחנו חייבות ללכת!‬
‫ארין בצרות.‬
‫קדימה.‬
‫אלה האופניים של ארין?‬
‫היי!‬
‫- חתיכת חרא אחד! - היא מעבר לפינה.‬
‫איפה ארין?‬
‫חבר'ה. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬
‫בחיי. זה מוזר.‬
‫ראינו את הבחור הזה מחוסל.‬
‫- יש משהו שאתן חייבות לראות. - היי, אנחנו מכירים אותך.‬
‫זאת הבחורה מהטנדר האדום.‬
‫- בסדר, מה קורה פה, לעזאזל? - היא ממחתרת מז"ת, כמו לארי.‬
‫לעזאזל עם זה. אני בחוץ.‬
‫- אנחנו לא נופלות בפח הזה שוב. - רגע. אתן חייבות לראות את זה.‬
‫עכשיו.‬
‫- הטי-אר-סי-218 שלי. - אלוהים אדירים!‬
‫זה ההוא עם ערוץ 14 או עם 30 הקריסטלים?‬
‫- שלושים. - לעזאזל.‬
‫הסוללה לא עובדת.‬
‫זה היה של אבא שלי.‬
‫קיי-ג'יי ברנדמן‬
‫אז כל זה משנת 1988?‬
‫זו חלוקה שווה למדי של שפוכת מהנסיעות של הבנות ל-1988 ול-2019.‬
‫אבל זה לא קיפול.‬
‫את בטוחה שאין סיכוי שנוכל לנסוע בזמן דרכו?‬
‫אני אפילו לא יודעת אם את רוצה לגעת בו.‬
‫בואו נגלה.‬
‫אנחנו בטוחים שזה...‬
‫בסדר.‬
‫זה מצחיק למדי.‬
‫לארי! יש כאן משהו בפנים.‬
‫לארי!‬
‫ממה היא לחוצה?‬
‫אלה החתולים הארורים!‬
‫תראה את זה!‬
‫בחייך, סבתא, עכשיו יש חתול בר בבית?‬
‫זה לא חתול.‬
‫זה גשוש סיור איקס-קיי-11.‬
‫מה את אומרת.‬
‫סיור?‬
‫זה אומר שהדבר הזה יכול לראות אותנו?‬
‫אני חוששת שכן.‬
‫- לעזאזל, לא ראיתי אותו. - לא!‬
‫הגשוש הזה שולח אות לכל הדורות לתותחים הכבדים עכשיו.‬
‫- בשידור חי, בשעות השיא. - זה מה שחשבתי.‬
‫התותחים הכבדים?‬
‫- תנחשי. - המשמר הישן.‬
‫- המשמר הישן. - בינגו.‬
‫תשגיחו עליו, בסדר?‬
‫אז המשמר הישן יודע שהן כאן?‬
‫מה זה?‬
‫את בטוחה שזה רעיון טוב, כי...‬
‫ה... טוב...‬
‫כולכם צריכים לחכות בסלון.‬
‫זה הפרוטוקול?‬
‫תפעילו את השעון, חברים.‬
‫- זאת אומרת... - הניחוש שלי?‬
‫שעה לכל היותר לפני שכוחות המשמר הישן‬
‫ירדו עלינו כמו סופת ברד.‬
‫מה יקרה אז?‬
‫הם יוציאו את הילדות הקטנות האלה להורג על הפרת האיסור על מסע בזמן.‬
‫- בסדר? - מה?‬
‫זה נראה קצת אכזרי. הן רק ילדות.‬
‫אני מניחה שזה לא בא בחשבון שננסה להסביר את המצב?‬
‫המשמר הישן לא משוחח. בסדר?‬
‫הם יורידו את הקתדרלה, יטהרו את האזור מסביב,‬
‫ויהרגו כל מי שהוא מ... את יודעת, מחוץ לעיר.‬
‫למה לכל דבר מטופש צריך להיות איזה שם מטופש?‬
‫מה זה קתדרלה?‬
‫הקתדרלה זה השם של המשמר למרכז הפיקוד שלהם.‬
‫מרכז פיקוד נייד שמפקח על ציר הזמן כולו.‬
‫- כשאת מנסחת את זה ככה... - מה אפשר לעשות?‬
‫יש רק אפשרות אחת.‬
‫לברוח.‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬