‫עשר-שלושים וארבע, עבור. כאן עשר-שלושים וארבע, עבור.‬
‫נו. לעזאזל.‬
‫עם מי את מדברת?‬
‫אנחנו מוכנות לזוז.‬
‫נו.‬
‫גברת, נגמר לנו הזמן. למי את מתקשרת?‬
‫אני מנסה לשלוח אות מצוקה לאיש הקשר שלי במז"ת.‬
‫אפשר לעשות את זה במכשיר קשר?‬
‫כן, מז"ת משתמשים בזוג מכשירי קשר כדי לתקשר בין זמנים שונים.‬
‫לא נכון.‬
‫המשמר הישן לא מאתר אותות אנלוגיים,‬
‫אז הם לא יכולים לצותת למכשירים הישנים האלה.‬
‫אני יכולה לתקשר רק ממכשיר הקשר השני מהסט הזה.‬
‫השני אצל דוריין. הוא גייס אותי ב-1994.‬
‫אבל הוא לא מגיב.‬
‫טי-אר-סי-218, שני ואט, שלושה ערוצים, מקלט סי-בי עם 30 קריסטלים.‬
‫האק ונאלדו גנבו את השני מהסט שלי ביום הגיהינום, 1988.‬
‫היחידה התואמת לזה נמצאת אצל הק ונאלדו ב-1988? את בטוחה?‬
‫- הוא גנב אותו מהחברה שלי. - את בטוחה?‬
‫כי אם מה שאת אומרת נכון...‬
‫עשר-שלושים וארבע.‬
‫יש מישהו שם? כל מי ששומע את הקול שלי, תענו.‬
‫עשר-שלושים וארבע!‬
‫אחת, ארבע...‬
‫לעזאזל! אלה הם.‬
‫אלה הק ונאלדו.‬
‫כן. כן, אני שומעת אותך.‬
‫- קיבלנו. - אלה באמת הם.‬
‫תגידי שכאן הבנות שהן גנבו מהן.‬
‫עזבי. תגידי להם להזיז את התחת העתידי שלהם לפה.‬
‫חבר'ה, אנחנו חוזרות הביתה.‬
‫תרכיבו צוות ובואו הנה בהקדם האפשרי.‬
‫נפנה את האזרחים ואולי אפילו נשיג יתרון על הממזרים האלה.‬
‫אם הפריקים ממז"ת ינצחו במלחמה הטיפשית הזאת, אולי העתיד של כולנו ישתנה.‬
‫את המבוגרת לא תיכנס לעולם לרובוט הזה.‬
‫לקיי-ג'יי לא יהיה אף פעם סלסול.‬
‫למרות שטיפאני כנראה בכל זאת תלמד במכללה המובחרת ההיא.‬
‫העתיד מזהיר כל כך, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫שומעים אותי?‬
‫קדימה. בואו נזוז.‬
‫תזדרזי, גברת.‬
‫שומעים אותי?‬
‫אתן להם את קואורדינטות הקיפול מ-1999 ואחזור עליהן שוב ושוב.‬
‫רעיון טוב.‬
‫בסדר.‬
‫זה שכאן.‬
‫ארבע-אחת-שש-שש.‬
‫היי, ליצני חצר. אם אתם שומעים, תתכוננו.‬
‫אנחנו באות לקחת את הרכוש שלנו בחזרה.‬
‫זאת הייתה אני.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫זאת היית את ביום הגיהינום.‬
‫שמענו אותך. זה היה הקול שלך.‬
‫שמענו את ההודעה שלך.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫- בלתי אפשרי. את לא... - זה כבר קרה.‬
‫אלוהים אדירים, כל זה כבר קרה.‬
‫וכלום לא השתנה.‬
‫מישהי מוכנה להגיד לי מה לעזאזל קורה?‬
‫מה שקורה לעזאזל זה שאף אחד לא הולך לשום מקום, לארי.‬
‫הם קיבלו את ההודעה שלנו ב-1988.‬
‫גם אנחנו שמענו אותה. הק ונאלדו קיבלו את ההודעה ובכל זאת הם מתו.‬
‫ואנחנו לא יכולות לחזור הביתה.‬
‫זו לולאת זמן. פרדוקס גזירה משמיים.‬
‫אירועים בעתיד מעוררים אירועים בעבר‬
‫וגורמים להם לחזור על עצמם שוב ושוב.‬
‫וכל מה שקרה, וכל מה שעומד לקרות,‬
‫אינו ניתן לשינוי.‬
‫לא.‬
‫אולי נוכל להפוך את זה בחזרה.‬
‫להגיד להק ולנאלדו לבטל.‬
‫להגיד להם למצוא דרך אחרת. להגיד להם שזה לא עובד.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה. אתם שומעים אותי?‬
‫בבקשה. אתם עומדים למות.‬
‫בטלו! בטלו! אתם עומדים למות.‬
‫אתם עומדים למות!‬
‫היי, תסתכלי עליי, מאק.‬
‫אנחנו נפתור את זה.‬
‫איך?‬
‫מאק.‬
‫לאן היא הולכת?‬
‫אולי פשוט תנו לה דקה.‬
‫אני חושש שאין לנו דקה.‬
‫הם באים.‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫מאק?‬
‫איפה את? הם מחכים.‬
‫מאק, אנחנו חייבות להסתלק מכאן.‬
‫את בסדר?‬
‫תודה שהיית כל כך...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫רק תודה שאת איך שאת, אני מניחה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני רק... אלך לבדוק‬
‫אם יש בבית אוכל או דברים או אספקה או משהו‬
‫שנוכל לקחת.‬
‫לא, תישארי כאן. תנוחי רגע.‬
‫- מק... - זה בסדר.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני מצטערת על זה.‬
‫לא ידעתי שאת כאן.‬
‫החברה שלך מצחיקה.‬
‫לא הייתי עושה את זה.‬
‫היי, אנחנו מוכנות לזוז.‬
‫כשהייתי בגילך, האסם הזה היה מלא בתבואה עד לגג.‬
‫אני חושש שאני לא איכר גדול.‬
‫כנראה לא יוצא ממני כלום בסוף.‬
‫ככל שזה מרתק, לארי, אנחנו חייבים להסתלק. מייד.‬
‫אמרת את זה בעצמך.‬
‫אני לא יכול. סבתא שלי.‬
‫אסור לך לתת להם לתפוס אותך. אתה יודע יותר מדי.‬
‫מצחיק, כי אני מרגיש כאילו אני לא יודע כלום.‬
‫צר לי, אבל את רואה איך סבתא שלי.‬
‫במצבה היא לא יכולה לברוח.‬
‫את אולי לא מבינה את זה, אבל אין לי ברירה.‬
‫אני חייב לטפל בה. בסדר?‬
‫אתה לא היחיד שיש לו משפחה, לארי.‬
‫ואם באמת אכפת לך מהסבתא שלך, תיכנס למכונית, תשרוד‬
‫ותמצא דרך לחזור אליה.‬
‫אתה לא יכול לעזור לה אחרת.‬
‫מאק, תראי, אני מצטערת. בסדר? אני רק...‬
‫קיי-ג'יי ברנדמן.‬
‫מה את מתכוונת לעשות איתנו?‬
‫נדמה לי שאולי לא הבנו נכון, קיי-ג'יי.‬
‫אני חושבת שהיא רק רוצה לשלוח אותנו הביתה, תאמיני או לא.‬
‫אני בוחרת ב"לא".‬
‫אם תחזירי אותנו, באמת לא נזכור שום דבר מזה?‬
‫- מאק. - זאת עסקת החליפין.‬
‫אני זקוקה רק לתאריך המדויק שממנו באתן.‬
‫אנחנו לא מספרות לך.‬
‫אחד בנובמבר 1988.‬
‫אני פשוט עייפה.‬
‫אני רק רוצה לחזור הביתה,‬
‫לעשן משהו‬
‫ולישון במיטה המחורבנת שלי.‬
‫ואת... את פשוט צריכה לשכוח את כל זה.‬
‫שיהיה לך בילוי פנטסטי בבת מצווה שלך.‬
‫תהיו במיטה שלכן כהרף עין.‬
‫יש רק מישהו שרוצה לפגוש אתכן קודם.‬
‫שלום.‬
‫אתן נראות קצת עצבניות.‬
‫האנרגיות כאן מתוחות כרגע.‬
‫בגלל פריורס?‬
‫היא לפעמים קצת מגזימה.‬
‫אבל שתדעו, יש לה כוונות טובות. והיא הביאה אתכן לכאן בריאות ושלמות.‬
‫אז כולנו יכולים להירגע קצת, נכון?‬
‫אז בואו ניקח כולנו נשימה עמוקה. מה אתן אומרות?‬
‫טוב, אני לא עומד לשקר.‬
‫דפקתן לגמרי את ציר הזמן של סטוני סטרים.‬
‫אבל הינה החדשות הטובות.‬
‫אנחנו עומדים לתקן הכול.‬
‫- שום בעיות. - בכך שתהרוג אותנו?‬
‫תני לי לנחש. זאת זו שהרגה את אחיך?‬
‫לא, בלי הרג.‬
‫חשבתי יותר על לקחת אתכן מכאן ולזרוק אתכן בחזרה בשנת 1988,‬
‫ואז למחוק כל זכר לכך שהסיוט הזה התרחש אי פעם.‬
‫בחייכן. זה לא נשמע טוב?‬
‫- תוכל לעשות את זה? - תוכל לשים אותנו בעתיד?‬
‫- מה? - מה הקטע שלך עם העתיד?‬
‫לחברה שלי יש סרטן.‬
‫- אלוהים, קייג'. - אולי יש תרופה בעתיד.‬
‫יש?‬
‫זה דינוזאור.‬
‫תיכנסו למכונית.‬
‫זה נראה כמו אות בשבילנו, גבירותיי.‬
‫תיכנסו!‬
‫את הכנת את המיקס הזה?‬
‫לא, אחי הכין אותו.‬
‫טוב, יש לך אח מגניב למדי.‬
‫יש לו טעם טוב במוזיקה.‬
‫בואו נקשיב לו.‬
‫ממש טוב.‬
‫אני זוכר שהשיר יצא.‬
‫בסדר, בואו נחשוב על החיים שלכן כאילו הם קלטת המיקס האהובה עליכן, כן?‬
‫וכל רגע בחיים הוא כמו שיר שונה במיקס.‬
‫עכשיו, מה קורה אם אתן רוצות לשנות את אחד השירים, או במקרה הזה,‬
‫אפילו טוב יותר, להקליט עליו שיר אחר?‬
‫היי, בזהירות!‬
‫חכי רגע. אני מנסה להבהיר טיעון.‬
‫בסדר. עכשיו בואו נקשיב.‬
‫היי, בזהירות!‬
‫קצת קשה לשמוע דרך האוזניות,‬
‫אבל תאמינו לי כשאני אומר שאיכות הצליל נפגמה‬
‫בכל פעם שהקלטתן על הקלטת.‬
‫שום דבר לא טוב כמו המקור.‬
‫עכשיו,‬
‫המז"ת...‬
‫השובבים הקטנים האלה. הם חושבים שהם משנים‬
‫את המיקס בקלטת של הזמן לטובה,‬
‫בסילוק כל הדברים הרעים.‬
‫אבל במציאות מה שהם עושים‬
‫זה להקליט את השירים שלהם על ההקלטה המקורית.‬
‫אם ממשיכים לעשות את זה שוב ושוב,‬
‫בסופו של דבר ציר הזמן פשוט נפרם.‬
‫ובמצבו המוחלש, אחרי הקלטה מחדש‬
‫שוב ושוב, נחשו מה קורה אז?‬
‫עכשיו אף אחד לא יכול להאזין.‬
‫זה כאן,‬
‫זהו סוף היקום.‬
‫חתיכת בן זונה.‬
‫אז בגלל זה המשמר הישן צריך לשמור על המיקס המקורי של הקלטת.‬
‫תמיד.‬
‫בלי יוצאים מן הכלל.‬
‫תראי, אני מצטער, ילדונת.‬
‫אני מבוגר מספיק בשביל לזכור סרטן, וזה חתיכת דבר מחורבן.‬
‫אבל כמו שאנחנו אומרים במשמר הישן, "זמנך הוא זמנך".‬
‫אפשר להזמין ניקוי יסודי של המוח שלי?‬
‫תראה, אני לא רוצה לזכור שום דבר מזה.‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫אזמין את שטיפת הפלטינה המובחרת במיוחד בשבילך.‬
‫מבטיח.‬
‫בסדר. עשיתן עבודה נהדרת.‬
‫אז יש לנו עוד קצת ניקיונות כאן ב-1999,‬
‫ואז נזרוק אתכן בחזרה ל... מה היה התאריך שוב?‬
‫- אחד בנובמבר 1988. - 1988, את מתבדחת?‬
‫איזו שנה נהדרת למוזיקה!‬
‫מטאליקה... "אנד ג'אסטיס פור אול". אתן חובבות מטאל כבד?‬
‫לארס אולריך, כנראה המתופף הטוב ביותר שפעיל כרגע.‬
‫הקטעים עם דוושת הבאס מטורפים.‬
‫תאטי, בסדר? מה אכפת לך אם המוח שלך יימחק?‬
‫את רצינית?‬
‫נדמה לך שאני רוצה לחזור לסטוני סטרים המשעממת‬
‫ללא זיכרון של נסיעה בזמן או כל זה?‬
‫- תני לי עט. - תיכנסי למכונית!‬
‫תני לי עט.‬
‫לא תזכרי שום דבר מזה, אבל לפחות יהיה לך את זה.‬
‫את ממציאה נסיעה בזמן‬
‫עכשיו תגרמי לזה לקרות.‬
‫לכי.‬
‫לא ייאמן.‬
‫רגע! חכו רגע!‬
‫גבירותיי, תכירו את טסה. טסה, אלה החברות החדשות שלנו.‬
‫הן הלכו לאיבוד, אבל נחזיר אותן הביתה.‬
‫- היי, יש לי שאלה. - כן?‬
‫החבר'ה האלה ממז"ת שראינו אותה מוציאה להורג, הם מאיזשהו זמן, לא?‬
‫אז למה זה מותר? למה זה לא דופק את המיקס בקלטת שלך?‬
‫- תראי, אני לא קובע את החוקים. - באמת?‬
‫אם אתה לא, אז מי כן?‬
‫יש לך בוס או משהו כזה?‬
‫לא. לא, אין לי בוס.‬
‫לא. לכל דבר פשוט יש סיבה.‬
‫אני לא מאמינה לזה.‬
‫אני מאמינה שאנשים אומרים את זה כדי לפטור את עצמם מאחריות,‬
‫אבל אנחנו בוחרים, ואם ביכולתך למנוע מדברים רעים להתרחש,‬
‫אתה חייב לנסות.‬
‫תראי, אני מבין את זה. את לחוצה,‬
‫אבל תאמיני לי, עדיף ככה.‬
‫אולי טוב יותר בשבילך.‬
‫לא. לא, תראו.‬
‫טוב יותר לציר הזמן.‬
‫קשה לכן אולי לתפוס את זה.‬
‫אבל תאמינו לי, זאת זכות מיוחדת.‬
‫אתה יודע משהו? שיניתי את דעתי. העסקה מבוטלת.‬
‫אם את מודאגת בנוגע לטיהור, הוא לא כואב או משהו.‬
‫את פשוט ממצמצת בעיניים‬
‫וכל הקשיים שאת חווה עכשיו לא יהיו אפילו זיכרון.‬
‫אתה לא מקשיב.‬
‫אנחנו לא עושות את זה, בנאדם.‬
‫כן.‬
‫רואות, נדמה לי שאתן שוגות באשליה‬
‫שיש לכן ברירה.‬
‫תורידי את הידיים ממני, חתיכת שרץ מזוינת!‬
‫שחררו את הבנות האלה מיד או שאירה בחיית המחמד שלכם ישר בצוואר.‬
‫לא לעניין. לא מעניין, בנאדם!‬
‫אתה לא רוצח.‬
‫אולי לא.‬
‫אבל אני חבר גאה במחתרת המז"ת.‬
‫- התחלנו. - תזרקי אותו.‬
‫לכאן.‬
‫כדאי שתסתלקו מכאן.‬
‫תזדרזו.‬
‫מכרו לך סיפור, אחי.‬
‫זיבולים.‬
‫מה גורם לך להגיד את זה?‬
‫כי דיברת עם כמה בני נוער פריקים עם פצעונים ממתכת?‬
‫בחייך, תחשוב על זה.‬
‫בואו פשוט ניקח נשימה עמוקה.‬
‫נירגע.‬
‫תזרוק את האקדח. קדימה. מה אתה אומר?‬
‫אני אומר, לפחות סוף סוף עשיתי משהו כמו שצריך.‬
‫בסדר.‬
‫איך שאתה רוצה.‬
‫לארי!‬
‫ראית שניסיתי להציל אותו, נכון?‬
‫באמת ובתמים לא רציתי שהוא יילעס.‬
‫בואי נלך למצוא את הבנות.‬
‫- הם ראו לאן הלכנו? - לא נראה לי.‬
‫לבחור הזה היה דינוזאור מזוין.‬
‫לארי המסכן.‬
‫זה לא הגיע לו. הוא הציל אותנו.‬
‫לזמן מה, בכל אופן.‬
‫אני חולה.‬
‫- למה את מתכוונת? - מה?‬
‫את מסוגלת לזה, מאק.‬
‫זה סרטן, דילן אמר לי.‬
‫זה נכון?‬
‫כן. זה נכון.‬
‫תראו, בתוך ארבע שנים אין יותר אני העתידית.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫סיפרת לי שגדלת להיות מין וטרינרית ושאת בסדר.‬
‫צר לי כל כך, מאק.‬
‫גם לי.‬
‫אני שמחה שסיפרת לנו.‬
‫אז מה נעשה אם הם ימצאו אותנו?‬
‫- כלומר, כשהם ימצאו אותנו. - נילחם בהם.‬
‫כנראה.‬
‫- ואם נפסיד? - ג'רי גרסיה שם בחוץ‬
‫אמר שהוא ימחק לנו את המוח, ואז ישלח אותנו חזרה הביתה.‬
‫או שנוכל לברו ולחכות שבע שנים לקיפול נוסף‬
‫בתקווה שהוא ייקח אותנו לאן שברצוננו להגיע.‬
‫טוב, אז אני ארדוף אחרי הגברת המפחידה עם השריון שמנסה להרוג אותנו.‬
‫לא אם אגיע אליה קודם.‬
‫אולי אם נציב אותך על כתפיה של ארין.‬
‫גבירותיי!‬
‫אפשר לעשות את זה בדרך הקלה או על ידי כך שהדינוזאור יהרוס את הבית.‬
‫להחלטתכן.‬
‫כבר יש לי תאריך תפוגה.‬
‫הם יודעים רק על שתינו.‬
‫אז אולי הם יעזבו בלי לקחת אתכן...‬
‫- אין סיכוי. - לא ניתן לכן לעשות את זה.‬
‫יש לי רק עוד ארבע שנים לחיות,‬
‫- אז למה שלא אצא החוצה לבד? - הסיבה שאת כאן עכשיו‬
‫היא משום שנשארנו יחד עד כה.‬
‫אנחנו מחלקות עיתונים.‬
‫אז אנחנו נשארות ביחד.‬
‫נכון?‬
‫לא נשנה את זה עכשיו.‬
‫חבר'ה, רגע, רגע.‬
‫אני מצטערת על מה שאמרתי קודם על בת המצווה שלך.‬
‫אני מצטערת על הכול.‬
‫אני לא רוצה לשכוח אתכן.‬
‫גם אנחנו לא רוצות לשכוח אותך, מאק.‬
‫אם כי למען האמת, לא תוכלו אפילו אם תנסו, נכון?‬
‫כן.‬
‫את רוצה לבוא, דרך אגב?‬
‫למה? לבת המצווה שלך?‬
‫כן. כולכן מוזמנות.‬
‫כלומר, אם נשרוד את זה.‬
‫- אני בעסק. - לא הייתי מוותרת על זה.‬
‫בטוח.‬
‫אם נשרוד, כמו שאמרת.‬
‫אבל לא אלבש שמלה מזוינת.‬
‫שמות.‬
‫ארין. ארין טיינג.‬
‫טיפאני קווילקין.‬
‫ואני "תתכופפי" וזאת כאן היא "עירומה כביום היוולדה".‬
‫עכשיו בואי נתקדם עם זה, כלבה מפחידה.‬
‫אני תוהה אם זה מה שקרה בעצם‬
‫לאנשים שחושבים שהם נחטפו על ידי חייזרים.‬
‫אם יש בנוסף לזה גם חייזרים, אני ממש לא רוצה לדעת.‬
‫אז אם נראה זו את זו ברחוב או בקניון, כלומר, אחרי זה,‬
‫אתן חושבות שנזהה זו את זו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי חלק מזה יישאר.‬
‫לא כל הסיפור,‬
‫אבל אולי נזכור דברים כמו החולצה המגניבה של ארין.‬
‫או הבל הפה המסריח מעישון של מאק.‬
‫היי, כבר הפסקתי.‬
‫עישנת סיגריה על הגג של טיף אתמול בלילה.‬
‫אחת, זו סיגריית ציפורן, אז זה לא נחשב.‬
‫ושתיים, זה היה רק אתמול בלילה?‬
‫לכמה זמן נעלמנו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני מרגישה מבוגרת בהרבה, אני אומרת לכן.‬
‫טיפאני קווילקין, בואי איתי.‬
‫אין מצב.‬
‫מה תעשי לה?‬
‫זה לא נוגע לשאר.‬
‫אם זה נוגע לטיפאני, זה נוגע לנו.‬
‫אולי אתן חושבות שאני מבקשת.‬
‫אולי אם יכולת לעשות לנו משהו, כבר היית עושה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫בואו איתי.‬
‫כולכן.‬
‫הייתי בגילכן, אולי צעירה יותר, כשהצטרפתי למשמר.‬
‫המחבלים של מז"ת פלשו בארבעה ביולי.‬
‫בעיניהם כולנו היינו אשמים.‬
‫אשמים ביצירת העתיד הנידח שממנו הם באו.‬
‫סוג חדש של מלחמה שמתאפשרת באופן ייחודי‬
‫על ידי התגליות של צוות בראשות ד"ר ג'ואן ברונשטיין,‬
‫צוות שאת תהיי חלק ממנו.‬
‫מכון קווילקין.‬
‫למה את מספרת לנו את זה?‬
‫אני מציעה לכן הזדמנות.‬
‫אתן עדיין רוצות להציל את החברה החולה שלכן?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫קדימה, גבירותיי.‬
‫זה מתקפל.‬
‫אבל באופן נשלט.‬
‫זה קבוע או מה?‬
‫אלה ספינות?‬
‫כן.‬
‫בדומה לכן, לא בחרתי להשתתף במלחמה.‬
‫היא בחרה בי.‬
‫הדור שלי, ציר הזמן שלי.‬
‫במשך שנים ניסיתי לכבות את השרפות שלו.‬
‫רק כדי לצפות בהן צצות ומשתנות ללא הרף מחדש.‬
‫זו ההזדמנות האחרונה והטובה ביותר שלנו לוודא שזה לא יקרה לעולם.‬
‫אם האב הגדול יכול להודות בכך או לא,‬
‫ספרי לד"ר קווילקין מה ראית.‬
‫שב. שם.‬
‫אם נעשה מה שאת אומרת, זה אומר שאני המבוגרת לא תמות?‬
‫היא הטיסה את הרובוט הגדול ההוא ולא שרדה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני מאמינה שהעתיד עשוי להיות איך שנעשה אותו.‬
‫- תיכנסו לספינה. - בואו נסתלק מכאן, לעזאזל!‬
‫עצרו!‬
‫פריורס. מה גורם לזה?‬
‫- האם הנוסעות האלה נמלטו? - הבחור הזה ניסה להעביר אותן.‬
‫הוא יזם שיגור.‬
‫- לא. - היא משקרת!‬
‫כניסה לקיפול בעוד שתי דקות.‬
‫הם באים. לכו!‬
‫קיי-ג'יי, קדימה! בואי!‬
‫זה אמיתי?‬
‫- קדימה! - קיי-ג'יי, בואי לכאן.‬
‫צר לי כל כך. אם אוכל לבטל את זה,‬
‫- מבטיחה שאבטל. - לכו.‬
‫- אדאג שהוא יזכה ל... - לא! לא!‬
‫לא!‬
‫תסתלקי משם מייד!‬
‫- מה הוא עושה? - מקרקע אותנו. מה נראה לך?‬
‫- צריך לעצור אותו. - לא.‬
‫כניסה לקיפול בעוד דקה אחת. דקה אחת.‬
‫- ארין! - ארין!‬
‫ארין, קדימה, קדימה.‬
‫עזבי אותה. היא כבר מתה, לעזאזל.‬
‫קדימה!‬
‫קיי-ג'יי, ארין, תיכנסו לכאן.‬
‫נישאר מאחור אם היא לא תזיז את התחת.‬
‫קדימה, חבר'ה! קדימה!‬
‫בואו! בואו!‬
‫בסדר. תנוחי. תודה.‬
‫- אנחנו חייבות ללכת. מייד. - קדימה!‬
‫עשר, תשע, שמונה, שבע, שש,‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫רצף שיגור החל.‬
‫הספינה משוגרת.‬
‫לא!‬
‫מהר.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫עשר...‬
‫- תוציאו אותן מכאן. - ...תשע,‬
‫שמונה, שבע,‬
‫- שש... - תכבי את זה מייד.‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים,‬
‫אחת.‬
‫הספינה משוגרת.‬
‫לעזאזל!‬
‫לאן הן נסעו?‬
‫מה חשבת לעצמך, לעזאזל?‬
‫זו הדרך היחידה שבאמת יכול להיות שלום.‬
‫היא... היא ד"ר קווילקין.‬
‫- מה? - ד"ר קווילקין בה"א הידיעה.‬
‫היא תבחר אחרת.‬
‫- וכל זה... - אוי, פי.‬
‫אני עוצר אותך בדיוק שם. כי...‬
‫אני חושש...‬
‫שזמנך הגיע.‬
‫בואו נלך!‬
‫נראה אותו הדבר.‬
‫אני לא יודעת למה ציפיתי.‬
‫למכוניות מעופפות, אולי.‬
‫אני לא רואה קפסולה נוספת. את רואה?‬
‫רגע.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫ואתה תהיה הקוורטרבק.‬
‫- אני לא יכול לעשות את זה. - למה לא?‬
‫- כי אנחנו... - הם חצי מקצוענים.‬
‫אמרת את זה בעצמך...‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אתה מסתדר, אתה ממשיך הלאה.‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬