10-34, kom in. Det är en 10-34, kom in.
Kom igen. Helvete.
Vem pratar du med?
Vi är redo att åka.
Kom igen.
Vi har ont om tid. Vem ringer du?
Jag försöker skicka en nödsignal till min NTK-kontakt.
Kan man göra det med en walkie?
Ja, NTK använder walike-talkie-set för att kommunicera över tiden.
Lägg av.
Gamla klockan kan inte spåra signalerna
så de kan inte lyssna på de här gamla prylarna.
Jag kan bara kommunicera med den andra walkien.
Durain har den andra. Han rekryterade mig 1994.
Men han svarar inte.
TRC-218, två watt, tre-kanaler, hand-CB-mottagare med kanal 30-kristaller.
Heck och Naldo stal den andra i mitt set på Helvetesdagen 1988.
Har Heck och Naldo den andra walkien år 1988?
-Han snodde den från min vän. -Är du säker?
För om det du säger är sant...
10-34.
Är det nån där ute? Om nån kan höra mig, svara.
10-34!
Ett, fyra...
Fan! Det är de.
Det är Heck och Naldo.
Ja. Ja, jag hör dig.
-Du kommer igenom. -Det är de.
Säg att det är vi.
Skit i det. Säg åt dem att komma hit.
Vi ska åka hem.
Sätt ihop ett team och skynda er hit.
Vi ska evakuera civila och överraska de jävlarna.
Om de här NTK-freakarna vinner kriget, kanske vår framtid förändras.
Den vuxna du hoppar inte in i roboten.
K.J. permanentar sig inte.
Tiffany går nog fortfarande på samma fina college.
Framtiden är så ljus, eller hur?
Exakt.
Hör du mig?
Kom igen. Nu drar vi.
Sätt lite fart, damen.
Hör du mig?
Jag ska ge dem veck-koordinaterna för 1999 och upprepa dem.
Bra idé.
Okej.
Här är de.
Fyra-ett-sex-sex.
Hallå, rövhål, om ni hör det här, gör er redo.
Vi kommer och hämtar våra grejer.
Det var jag.
Va?
Nej.
Det var du på Helvetesdagen.
Vi hörde dig. Det var din röst.
Vi hörde ditt meddelande.
Vad menar du?
-Omöjligt. Ni var inte... -Det här har redan hänt.
Herregud, allt det här har redan hänt.
Allt är oförändrat.
Kan nån berätta vad som pågår?
Det som pågår, för helvete, är att ingen ska nånstans, Larry.
De fick vårt meddelande 1988.
Vi hörde det också. Heck och Naldo fick meddelandet och de dog ändå.
Och vi kan inte ta oss hem.
Det är en tidsslinga. En predestinationsparadox.
Framtida händelser utlöser händelser i dåtiden
och får dem att upprepas om och om igen.
Och allt som har hänt, och allt som kommer att hända,
förblir detsamma.
Nej.
Vi kanske kan ta tillbaka det.
Heck och Naldo måste avbryta.
De måste hitta ett annat sätt. Säg att det inte funkar.
Snälla.
Hör ni mig?
Ni kommer att dö.
Avbryt! Ni kommer att dö.
Ni kommer att dö!
Se på mig, Mac.
Vi ska fixa det här.
Hur då?
Mac.
Vart ska hon?
Vi kanske ska ge henne en minut.
Vi har inte en minut.
De kommer.
Mac?
Var är du? De väntar.
Vi måste härifrån.
Är du okej?
Tack för att du är så...
Jag vet inte.
Bara tack för att du är som du är, antar jag.
Är du okej?
Jag ska bara... Jag ska bara kolla
om det finns mat eller grejer
i huset som vi kan ta med.
Nej, stanna här. Ta det lugnt.
-Mac... -Det är okej.
För helvete.
Helvete!
Jag ber om ursäkt.
Jag visste inte att du var här.
Din vän är rolig.
Gör det inte.
Vi är klara att åka.
När jag var i din ålder var den där silon sprängfylld med spannmål.
Jag duger inte till bonde.
Jag antar att jag inte duger till nåt.
Fascinerande, Larry, men vi måste sticka nu, på en gång.
Det var du som sa det.
Jag kan inte. Min mormor.
De får inte fånga dig. Du vet för mycket.
Kul, för det känns som om jag inte vet ett jävla dugg.
Förlåt, men du såg hur mormor mår.
Hon orkar inte fly.
Du kanske inte förstår det, men jag har inget val.
Jag måste ta hand om henne. Okej?
Du är inte den enda med familj, Larry.
Om du verkligen bryr dig om henne, hoppar du in i bilen, överlever
och hittar ett sätt att återvända hem.
Du är inte till nån nytta för henne annars.
Förlåt, Mac. Okej? Jag bara...
K.J. Brandman.
Vad tänker du göra med oss?
Vi kanske har missuppfattat det.
Jag tror att hon bara vill skicka hem oss, tro det eller ej.
Jag väljer "ej".
Om du skickar hem oss, kommer vi väl inte att minnas nåt?
-Mac. -Det är kompromissen.
Jag behöver bara det exakta datumet ni kom ifrån.
Det säger vi inte.
Den 1 november 1988.
Jag är bara trött.
Jag vill bara åka hem,
ta en cigg
och sova i min sunkiga säng.
Och du... Du borde bara glömma allt det här.
Ha det så jävla roligt på din bar mitzvah.
Du är tillbaka i din säng på nolltid.
Men det är nån som vill träffa er först.
Hejsan.
Ni ungdomar verkar vara lite stissiga.
Vibbarna här är spända just nu.
Är det Prioress?
Hon kan vara lite för mycket.
Men vet ni vad? Hon menar väl. Dessutom fick hon hit er välbehållna.
Vi kan väl slappna av lite?
Ska vi ta ett djupt andetag? Vad säger ni?
Jag ska inte ljuga.
Ni har sabbat tidslinjen för Stony Stream rejält.
Men här är de goda nyheterna.
Vi kan fixa allt det där.
-Oroa er inte. -Genom att döda oss?
Låt mig gissa. Var det hon som dödade din bror?
Nej, inget dödande.
Jag tänkte mer som att ta er härifrån, släppa av er i 1988,
och sen radera alla minnen av att den här mardrömmen nånsin hänt.
Kom igen. Låter det inte bra?
-Kan du göra det? -Kan du sätta oss i framtiden?
-Va? -Vad ska du göra i framtiden?
Min vän har cancer.
-Herregud. -Det kan finnas ett botemedel.
Gör det det?
Det är en dinosaurie.
Hoppa in i bilen.
Det är nog vår signal, tjejer.
Hoppa in!
Gjorde du den här mixen?
Nej, min bror.
Du har en ganska häftig bror.
Han har bra musiksmak.
Vi kan väl lyssna på den här.
Så bra.
Jag minns när låten släpptes.
Okej, föreställ er ert liv som om det var ert favorit-blandband.
Och varje ögonblick i ert liv är som en ny låt på bandet.
Vad händer om man vill ändra en av låtarna eller som i det här fallet,
ännu bättre, spela över den med en annan låt?
Var försiktig!
Vänta. Jag försöker bevisa en sak.
Okej. Nu lyssnar vi.
Var försiktig!
Det är lite svårt att höra genom hörlurarna,
men tro mig när jag säger att ljudkvaliteten försämras
varje gång man spelar in över nåt annat.
Ingenting är så bra som originalet.
Hör på,
NTK...
De små rackarna. De går runt och tror att de kan förändra
tidens blandband till det bättre
genom att få alla dåliga saker att försvinna.
Men det de egentligen gör
är att spela in över originalspåret med sina egna låtar.
Om man fortsätter göra det om och om igen,
så kommer tidslinjen till slut att rivas upp.
Och när den är så försvagad efter alla inspelningar
och ominspelningar, vad händer då?
Nu kan ingen lyssna.
Det här, precis här,
är slutet på universum.
Din jävel.
Så det är därför Gamla klockan måste låta det ursprungliga blandbandet spela.
För evigt.
Inga undantag.
Jag beklagar, tjejen.
Jag är gammal nog att minnas cancer och det är en svår sjukdom.
Men som vi säger i Gamla klockan: "Din tid är din tid."
Kan jag beställa att få min hjärna extra tvättad?
Jag vill inte minnas nåt av det här.
Jag gillar dig.
Jag ska beställa den lyxiga platinasköljningen bara för dig.
Jag lovar.
Okej. Bra jobbat, allihop.
Vi har lite mer att städa här i år 1999,
och sen släpper vi av er i... Vad var det för datum?
-Den 1 november 1988. -Skämtar du?
Vilket bra musikår!
Metallicas ...And Justice for All. Gillar ni hårdrock?
Lars Ulrich, förmodligen den bästa trummisen som finns.
Hans dubbla baskickar är oslagbara.
Lugna dig. Vad bryr du dig om ifall ditt minne försvinner?
Menar du allvar?
Tror du jag vill tillbaka till trista Stony Stream
utan att minnas tidsresor eller nåt annat?
-Ge mig en penna. -Hoppa in i bilen!
Ge mig en.
Du kommer inte att minnas nåt, men du kommer att ha den här.
DU UPPFINNER TIDRESOR
Gör det verkligt.
Åk.
Otroligt.
Vänta!
Får jag presentera Tessa? Tessa, det här är våra nya vänner.
De är vilse, men vi ska ta hem dem.
-Jag har en fråga. -Jaha?
De där NTK-killarna vi såg henne avrätta är väl från nån tid?
Varför är det tillåtet? Varför sabbar inte det ditt blandband?
-Jag bestämmer inte reglerna. -Inte?
Om inte du, vem gör det då?
Har du nån chef eller nåt?
Nej, jag har ingen chef.
Nej. Allt händer bara av en anledning.
Det tror jag inte på.
Jag tror att folk säger det för att själva slippa ta ansvar,
men vi gör val, och om man kan hindra dåliga saker från att hända,
då måste man försöka.
Jag fattar. Du är nervös,
men tro mig, det är bättre så här.
Bättre för dig kanske.
Nej, lyssna.
Bättre för tidslinjen.
Det här kan vara svårt för er att förstå.
Men tro mig, det är ett privilegium.
Vet du vad? Jag har ändrat mig. Vi har inget avtal.
Om du är orolig för tvättningen så gör det inte ont eller nåt.
Du bara blinkar
och alla bördor du känner just nu kommer inte ens att vara ett minne.
Du lyssnar inte.
Vi tänker fan inte göra det här.
Okej.
Jag tror att du kanske gör misstaget
att tro att du väljer.
Släpp mig, ditt jävla äckel!
Släpp tjejerna nu, annars skjuter jag ditt husdjur rakt i halsen.
Det är inte schyst!
Du är ingen mördare.
Kanske inte.
Men jag är stolt medlem av NTK Underground.
-Då var det dags. -Släpp den.
Kom hit.
Ni borde sticka härifrån.
Skynda er.
Du har blivit lurad, min vän.
Skitsnack.
Varför säger du så?
För att du snackat med ett par galna tonåringar med hårdrocksfinnar.
Kom igen, tänk på saken.
Nu tar vi ett djupt andetag.
Slappnar av.
Släpp vapnet. Kom igen. Vad säger du?
Jag säger att jag åtminstone gjorde nåt rätt till slut.
Okej.
Då gör vi på ditt sätt.
Larry!
Du såg att jag försökte rädda honom, va?
Jag ville inte att han skulle bli uppäten.
Nu hittar vi tjejerna.
-Såg de vart vi tog vägen? -Jag tror inte det.
Han hade en jävla dinosaurie.
Stackars Larry.
Det förtjänade han inte. Han räddade oss.
Ett tag, åtminstone.
Jag är sjuk.
-Vad menar du? -Vadå?
Du klarar det, Mac.
Det är cancer. Dylan berättade.
Är det sant?
Ja. Det är sant.
Om fyra år finns ingen framtida jag.
Jag förstår inte.
Du sa till mig att du blev veterinär och att du var okej.
Jag är så ledsen, Mac.
Jag också.
Jag är glad att du berättade.
Vad ska vi göra om de hittar oss?
-Du menar när de hittar oss. -Vi slåss mot dem.
Antar jag.
-Och om vi förlorar? -Jerry Garcia där ute
sa att han skulle radera våra minnen och skicka hem oss.
Eller så kan vi fly och vänta sju år på ett nytt veck
som eventuellt tar oss dit vi vill.
Då paxar jag för den galna tanten i uniform som försöker döda oss.
Inte om jag tar henne först.
Kanske om vi sätter dig på Erins axlar.
Mina damer!
Vi kan göra det enkelt eller så får dinosaurien slita sönder huset.
Ni bestämmer.
Jag har redan ett utgångsdatum.
De känner bara till oss två.
Så de kanske går utan att ta er...
-Inte en chans. -Det får ni inte göra.
Jag har bara fyra år kvar att leva,
-varför går jag inte ut ensam? -Anledningen till att du är här nu
är att vi har hållit ihop så här länge.
Vi är tidningstjejer.
Vi håller ihop.
Eller hur?
Vi ska inte ändra på det nu.
Hörni, vänta.
Förlåt för vad jag sa tidigare om din bat mitzvah.
Jag ber om ursäkt för allt.
Jag vill inte glömma er.
Vi vill inte glömma dig heller, Mac.
Fast ärligt talat, ni skulle inte göra det ens om ni försökte, eller hur?
Näe.
Vill du komma förresten?
På vad? Din bat mitzvah?
Ja. Ni är bjudna allihop.
Om vi överlever det här, vill säga.
-Jag kommer. -Det vill jag inte missa.
Absolut.
Om vi klarar det, som du sa.
Men jag tänker inte ha klänning på mig.
Namn.
Erin. Erin Tieng.
Tiffany Quilkin.
Och jag är "Ner på knä" och det här är "Naken röv".
Nu gör vi det här, din galna jävel.
Jag undrar om det här är vad som hände
de som trodde att de blivit bortförda av utomjordingar?
Om det finns utomjordingar utöver detta, vill jag inte veta det.
Om vi möts på gatan eller i köpcentret efter det här,
känner vi igen varandra då?
Jag vet inte.
En del kanske kommer att finnas kvar.
Inte alltihop,
men vi kanske kommer att minnas saker som Erins häftiga tröja.
Eller Macs äckliga rökarandedräkt.
Jag har ju slutat.
Du rökte en cigarett på Tiffs tak igår kväll.
Det var kryddnejlika så det räknas inte.
Och var det verkligen igår kväll?
Hur länge har vi varit borta?
Jag vet inte.
Men jag känner mig jättemycket äldre. Så det så.
Tiffany Quilkin, följ med mig.
I helvete heller.
Vad ska du göra med henne?
Det här angår inte er andra.
Om det handlar om Tiffany, gör det det.
Du kanske tror att jag ber.
Om du tänkte göra nåt mot oss, så hade du redan gjort det.
Okej.
Följ med mig.
Allihop.
Jag var i er ålder, kanske yngre, när jag gick med Klockan.
NTK-terrorister invaderade den fjärde juli.
Enligt dem var vi alla skyldiga.
Skyldiga till att ha skapat den eländiga framtid de kom ifrån.
En ny typ av krig som enbart var möjligt
genom de upptäckter som gjordes av ett team ledda av dr Joan Bronstein,
ett team som du kommer att ingå i.
Quilkininstitutet.
Varför berättar du det här?
Jag erbjuder er en möjlighet.
Vill ni fortfarande rädda er sjuka vän?
Vad är det för ställe?
Kom igen.
Det är ett veck.
Men kontrollerat.
Är det permanent eller vadå?
Är det där skepp?
Det är det.
Jag ville inte bli en del av den här styrelsen.
Den valde mig.
Min generation, min tidslinje.
I flera år har jag försökt släcka dess eld.
Bara för att se den återuppstå i oändlighet och mutera.
Det här är vår sista chans att se till att det aldrig händer.
Oavsett om Storfadern medger det eller inte,
berätta för dr Quilkin vad ni har sett.
Sätt dig. Där.
Om vi gör som du säger, betyder det att mitt äldre jag inte dör?
Hon körde den stora roboten och överlevde inte.
Jag vet inte.
Men framtiden kan bli vad vi gör den till.
-Gå in i skeppet. -Nu sticker vi härifrån!
Stanna!
Prioress. Vad händer här?
-Har de här resenärerna rymt? -Han försökte befria dem.
Han påbörjade avfärden.
-Nej. -Hon ljuger!
Veck öppnar om två minuter.
De kommer. Gå!
Kom igen! Nu sticker vi! Spring!
Är den här riktig?
-Kom igen! -In med dig, K.J.
Förlåt. Om jag kan ändra det,
-ska jag göra det. -Gå.
-Jag ska se till att du får... -Nej!
Nej!
Gå därifrån nu!
-Vad gör han? -Håller kvar oss. Vad tror du?
-Vi måste stoppa honom. -Nej.
Veck öppnar om en minut. En minut.
-Erin! -Erin!
Kom igen, Erin.
Lämna henne. Hon är redan död.
Kom igen!
K.J., Erin, in med er.
Hon blir kvar om hon inte skyndar sig.
Kom igen!
Nu åker vi!
Okej. Vila bara. Tack.
-Vi måste åka. Nu. -Kom igen!
Tio, nio, åtta, sju, sex,
fem, fyra, tre, två, ett.
Utskjutning påbörjad.
Skepp avgår.
Nej!
Skynda er.
Vad i helvete?
Tio...
-Få ut dem härifrån. -...nio,
åtta, sju,
-sex... -Stäng av den nu.
...fem, fyra, tre, två,
ett.
Skepp avgår.
Helvete!
Vart tog de vägen?
Hur fan tänkte du?
Det här är det enda sättet som kan ge fred.
Hon är... Hon är dr Quilkin.
-Va? -Den dr Quilkin.
Hon kommer att göra ett annat val.
-Och allt det här... -Åh, P.
Jag ska stoppa dig där. För...
Jag är rädd...
...att din tid är kommen.
Nu går vi!
Det ser likadant ut.
Jag vet inte vad jag väntade mig.
Flygande bilar, kanske.
Jag ser ingen annan kapsel. Gör du?
Vänta.
Hör du det?
Och du ska spela quarterback.
-Det kan jag inte. -Varför inte?
-För att vi... -De är halvproffs,
du sa det själv...
Herrejävlar.
Man kommer överens, man går vidare.
Undertexter: Monika Andersson
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson