Anna!
Anna! Hvor er du?
Anna!
Kysset dere?
I minst en time.
Seriøst?
Med tunge?
Du har også gjort ting med gutter, ikke sant?
Tja...
Ikke egentlig klint.
Skal jeg vise deg?
Det er lett. Se.
Først presser du leppene her. Slik.
Ikke så vanskelig.
Ja.
Og nå beveger du deg lett og mykt...
Du ser ut som du biter i en sitron.
Gi deg.
-Kom her. -Hva gjør du?
-Jeg heter Oliver. -Nei.
Kom igjen. Å, Josy.
-Du er så heit. -Slutt.
Ok.
Ikke dårlig.
Mener du det?
Faen, du blør!
Pappa! Fort deg!
Herr Larenz, Josy blødde neseblod. Helt uten videre.
Vi snakket, så begynte det.
Ok, vennen.
Ikke len deg bakover. Framover.
Ja, det er bedre.
Pust med munnen.
Jeg vet det. Nesten ferdig.
Josy.
Kan jeg hjelpe deg?
-Jeg trenger is. -Jeg skal hente.
Ok, få se.
Det er mindre nå. Det går snart over.
Foreldrene dine tar virkelig vare på deg.
Dine ville gjort det samme.
Jeg ville måtte bli påkjørt. Seriøst.
I det minste en arm revet av og indre blødning.
Da ville de vel...
Ok.
Takk.
SEBASTIAN FITZEK’S THERAPY
JEG ER IKKE INNE NÅ. RING MEG PÅ DETTE NUMMERET:
Viktor Larenz. Utenfor hotellet.
DESPERAT
-Hallo, sak 58! -Jeg ville snakke med Anna Spiegel.
Vet ikke om hun er her.
Gjør du alt her?
Brannmann, regnskapsfører, sjelesørger...
Jeg kan tilmed fjerne blindtarmen din.
Kan du åpne? Det er viktig.
Nøklene hennes er her, så hun må være ute.
Hun la igjen noe. Jeg vil legge det på rommet hennes.
Jeg kan gjøre det.
Jeg vil helst gjøre det selv.
Jeg kan ikke tillate det.
Ok. Hva heter du?
Bentje.
Bentje. Ok.
Bentje, hør her.
Jeg må finne ut hvem denne kvinnen er.
Det er viktig.
Du har et nytt spor etter dattera di.
Jeg visste det!
Er Anna Spiegel mistenkt?
Hun vet kanskje hvor Josy er.
Jeg må lete på rommet hennes.
Det vil koste meg jobben.
Men du har nok jobber.
For øyeblikket, ja, men ikke hvis noen finner det ut.
Vær så snill.
Hvis det bidrar til å løse saken.
Men jeg blir med.
Anna er den klassiske femme fatale.
En blond gudinne med blodrøde lepper som får alle menn til å snu seg.
Tror du hun kidnappet Josy?
Er det hennes rom?
Men vi må skynde oss.
Vent! Fingeravtrykk.
Du havnet tilmed på forsida.
Ja. Det var slik hun fant meg.
Jeg må ha nevnt noe om feriehjemmet mitt der.
Pussig.
Det står ikke noe om et feriehjem.
Ikke et ord.
Veldig mistenkelig.
Det må stå noe.
Kom igjen.
Vent!
Du kan ikke bare ta den med deg.
Hun kan ikke se at noen har vært her.
Det er tid for runden din.
-Hallo, dr. Roth. -Hallo.
Fru Seeberger.
Jeg heter Roth. Den nye legen din.
Hvor er legen min?
Dr. Jeschke pleier å komme.
Hvordan føler du deg?
Du er ikke dr. Jeschke.
Når var du sist ute av senga?
Hvor skulle jeg gå?
Pulsen er normal... Blodtrykk...
Jeg er bare en byrde for alle uansett.
Ikke engang familien besøker meg lenger.
Fru Seeberger.
Jeg skal foreskrive noe til deg.
-Noe nytt. -Hvorfor det?
En overraskelse.
Det kan vel knapt bli verre?
Fru Seeberger skal få Cervax fra nå av.
Men det er et veldig sterkt beroligende middel.
Jeg vet det. Det kalles paradoksal reaksjon.
Skal du dra, doktor?
Ja.
Hva om det er et nødstilfelle?
Du er den beste til å ta deg av det.
Men ikke glem fru Seebergers medisin.
Vet du hva?
Bare si til Anna at jeg må snakke med henne.
Avtale.
Jeg har visst fått enda en jobb.
Å, riktig.
Det er alt jeg har med meg.
Vel...
PARKUM MINIMARKED
VENNLIGST VENT
KORT UGYLDIG
KORTET INNDRAS
Nå tuller du.
-Det er noe galt. -Åpenbart.
Det er greit. Denne er på huset.
Hva synes du om den nye sjefen?
Skriv under her.
Gjør han livet til et helvete, slik alle sier?
De burde snakke mindre og gjøre jobben sin. Takk.
Men om du vil ha en forandring, Ines...
Det er ledig plass oppe.
Sabina har fødselspermisjon.
Professor Gessl trenger en ny sjefssekretær.
Du har vært her lengst. Du fortjener stillingen.
Tenk en verden der alle får det de fortjener.
SALDO 0,00 EUR VIKTOR LARENZ
Nummeret du har slått, eksisterer ikke.
Telefonnummer, adresser og annen nyttig informasjon
kan fås ved å ringe...
Dette er Wolfgang Rieggers talepostkasse.
Vennligst legg igjen en beskjed.
Wolfgang, det er Viktor.
Jeg så nettopp at kontoen min er tom.
Kan du finne ut hva som skjer?
Prøvde å ringe Isabell, men noe er galt med nummeret hennes.
Ring meg opp igjen.
Alt ordner seg.
Vi må bare bevare roen.
Josy?
Josy!
Føler meg mye bedre.
Kan vi ikke...
Pappa...
Vær så snill, pappa!
Ikke kjør så fort!
Hvor skal vi?
Ville levere tilbake tingene dine.
Takk.
Kom inn.
Beklager. Jeg må gå.
Ti minutt?
Hvis du ikke hjelper meg, herr Larenz, må jeg finne noen andre.
Jeg vil rekke den siste ferga. Ha det.
Vær så snill.
Det var et uheldig tidspunkt i går. Beklager.
Gi meg en ny sjanse.
Jeg kan helt klart hjelpe deg.
Går det bra?
Ja, hvordan det?
Du ser blek ut.
Hvorfor er pasienten beltelagt?
Hun snublet desorientert rundt på rommet sitt
og mumlet for seg selv.
Og blodtrykket hennes var høyt.
Men nå er det normalt!
Ja.
Skal vi gå tilbake til den første medisinen?
Den fungerte greit.
Hvis du vil kalle en nesten katatonisk tilstand "greit".
Doktor?
Vi fortsetter.
-Slik jeg foreskrev. -Men...
Bare gjør som du blir bedt om!
Forstått?
Ja.
Dr. Roth?
Gessl vil snakke med deg.
Kaptein Josef Hecker var din pasient, ikke sant?
Det stemmer.
Han led av PTSD.
Mappa di sier at du ble nektet tilgang til pasienten.
Det stemmer.
Etikk-komiteen vår etterforsker påstanden
om at du behandlet kaptein Hecker med stoffet MDMA.
For tre år siden, ja.
Behandlet du ham med et rusmiddel?
Metylendioksymetamfetamin ble utviklet som et hemostatisk stoff.
Det reddet Heckers liv.
Kaptein Hecker reagerte ikke på standardbehandlinger.
Så under mitt strenge oppsyn behandlet jeg ham
med doser på 20 mg MDMA.
Du vet at MDMA er helt ulovlig i Tyskland?
Jeg er klar over det, ja.
Ok.
Det var alt.
Generelt sett er jeg enig.
Pasienter bør bare få godkjent medisin.
Men dere kjenner alle de kliniske studiene i USA.
De er ikke ferdige ennå.
Traumeterapi med MDMA har vist seg å være svært vellykket.
Dr. Roth, i denne rapporten står det
at pasienten hadde forsøkt å ta sitt liv tre ganger
før du begynte å behandle ham med MDMA.
Ja. Det stemmer.
Så terapien din fungerte.
Jeg tror det.
Om vi misbruker pasientene som laboratorierotter,
vil det åpne dørene for alle slags ting.
Vi er ikke kvakksalvere.
Risikoen er for høy, dr. Roth.
Med all respekt er jeg helt uenig.
Alt i denne mappa indikerer at dr. Roth reddet sin pasients liv.
Hvis han var min pasient,
ville jeg brukt MDMA-terapien straks.
Det er ingen framgang uten risiko, mine damer og herrer.
Slik har det alltid vært, og vil det alltid være.
Takk, herr Larenz.
De innen vårt felt som pensjonerer seg i fine hvite frakker,
har aldri prøvd å oppnå noe.
Ja, de har seilbåtene sine og sommerhus i Italia.
Hvis vi alle var fornøyde med det,
ville vi fortsatt boret i hodeskaller for å kurere schizofreni.
Etikk-komiteen vil gi deg en advarsel.
Du vil bli midlertidig permittert, men du beholder lisensen.
Mange takk.
Du har reddet karrieren min.
Du ville gjort det samme for meg. Det vet jeg.
Vi kvakksalvere holder sammen.
Hva er det du vil snakke med meg om?
Jeg vil fortelle deg en historie.
Jeg har ikke mye tid.
Det tar ikke lang tid.
Fortsett.
Da dattera mi var liten, lærte jeg henne å spille piano.
Hun var talentfull. Skrev sine egne stykker.
En gang skrev vi en melodi sammen.
Ikke noe komplisert.
Veldig enkel. Far-datter-tema fra en film.
Siden den gang, når en av oss ville kalle på den andre,
satte vi oss ved pianoet og spilte melodien...
Den andre kom rett til pianoet,
og vi spilte melodien sammen.
For en rørende historie.
Men hva er poenget ditt?
Bare tre mennesker i verden kjenner den melodien.
Min datter, min kone og jeg.
Så hvordan kjenner du den?
-Kjenner hva da? -Melodien.
Du spilte den i går.
-Gjorde jeg? -Ja.
Er du sikker på at du ikke bare hadde den i hodet?
Veldig sikker.
Jeg spilte ingen melodi.
Hvorfor gjør du dette?
Gjør hva?
Hvorfor spiller du dette psykologiske spillet med meg?
Herr Larenz. Jeg er bare forfatter.
Jeg finner på karakterer og situasjonene deres.
Og dette høres kanskje sprøtt ut, men...
Det jeg skriver, blir virkelig.
Kanskje du også er en karakter fantasien min tryllet fram.
Sikker på at du egentlig finnes?
Hvorfor snakker du bare om deg selv? Du sa du ville hjelpe meg.
Kan du være så snill? Hodepinen tar knekken på meg.
Ja. Ikke noe problem.
Melk og sukker?
Melk! Den er i kjøleskapet.
Takk.
Du fortsatte aldri på historien om den lille jenta.
-Er dette en del av terapien min? -Ja. Vær så god.
Ok, la meg tenke.
Da jenta forsvant, var jeg i Berlin
for å finne min terapeuts klinikk.
Jeg følte meg litt rar den dagen.
Og så hørte jeg en liten jente gråte.
Hun sto der, alene
i en mørk gang.
Jeg gikk bort til henne. Hun sa at hun var redd for å gå hjem.
Hvorfor det?
Hvorfor var hun redd for å gå hjem?
Fordi ondskap ventet på henne der.
Hva er det?
Homøopatisk te.
Den skal gjøre blodet tykkere.
-Isabell. -Jeg fant den på nettet.
Mer enn 1000 positive vurderinger. Folk sverger til den!
Det hjelper ikke.
Det skader ikke å prøve.
Det er tøv.
Tja...
De legene dine har ikke vært til noen hjelp så langt heller.
Jeg tenkte vi skulle prøve noe annet enn skolemedisin.
Er alt i orden?
Faren min tok meg med til nok en lege.
Snart har du vært hos alle.
Snart.
Hva er det du har?
Jeg blør neseblod hele tiden.
Og nå magesmerter.
Det er stress.
Får alltid hodepine når foreldrene min krangler.
Jeg tror de skal skilles.
Er det sant?
Vi trenger en pause fra foreldrene.
Lørdag, Mauerpark, fest. Du og jeg.
Du kan glemme det. De lar meg aldri dra.
Si du skal til meg. Foreldrene mine bryr seg ikke uansett.
Oliver kommer også.
Josy?
Teen er klar!
Flott, mange takk.
Jeg bryr meg bare om helsen din.
Hva mener du med "ondskap venter på henne"?
Jeg vet ikke. Hennes ord.
Ikke mine.
Snakket dere?
Si hvor Josy er.
Jeg var innlagt på et psykiatrisk sykehus i to år.
Visste ikke engang hva jeg het.
Tror ikke du er til særlig hjelp for meg.
Jeg får gå.
Vi er ikke ferdige.
Sindbad?
-Slapp du hunden min ut? -Hvilken hund?
Sindbad, hunden min.
Har aldri sett noen hund her.
Kanskje du skal oppsøke lege.
Hva er det, mamma?
Ser ut som motorolje.
Det er ingefær i den. Det roer magen.
Jeg tror det er på tide at du drar hjem, Mila.
Ha det. Og ikke glem lørdag.
Hva er det på lørdag?
-Jeg skal overnatte hos Mila. -Det får vi se på.
Nei.
Har du røykt?
Sindbad!
Sindbad? Sindbad!
Sindbad!
Hørte en av pasientene dine hadde en manisk episode i dag?
Jeg ville ikke kalle det det.
To sykepleiere trengtes for å få fru Seeberger i senga.
Hva om hun hadde falt?
Eller forsvunnet et sted?
Doktor?
Har aldri hatt en pasient som reagerer så sterkt på Cervax.
Cervax. Hva var dosen?
Tjue milligram.
Verdiene var normale.
Hun kunne ha fått slag.
Hun er stabil nå.
Jeg ville gitt henne den gamle medisinen.
Synd den beslutningen ikke er opp til deg, herr Jeschke.
Vi har visse regler her, dr. Roth.
En måte å samarbeide på. Jeg kaller det bedriftskulturen vår.
Det er veldig viktig for meg.
Jeg kom ikke hit for å prate med kolleger over kaffe og kaker.
Jeg tror alle er klar over det nå.
Professor... Pasientene jeg tok på meg,
har vært på denne klinikken i årevis.
Hvis reglene inkluderer å holde dem neddopet
slik at de ikke er en byrde for de ansatte,
har du ansatt feil doktor som leder for psykiatrisk avdeling.
Kanskje du er det.
Fru Seeberger vil gjøre framgang.
Det håper jeg for din del, dr. Roth.
Deg igjen?
Du kommer ofte hit.
Hvor mye har du der inne?
Ganske mye. Jeg...
Jeg ble akkurat skilt.
De fleste kommer hit for å etterlate seg ting.
Og kommer bare tilbake for å tømme det
og kaste søppelet.
Ting er ikke så enkle.
Det er mange familieting jeg må ordne.
Du leste reglene. Ingen ulovlig lagring, ellers skal du ut herfra straks.
Du får ikke sove her heller.
Ja, jeg...
Jeg har min egen leilighet. Jeg må bare ordne opp i ting.
Jeg stenger porten 22.00.
Hvis du er her da, må du sove her.
Nei, nei!
Sindbad?
Sindbad!
Sindbad.
PARK KLINIKK
-God morgen, dr. Roth. -God morgen.
-Dr. Roth? -Ja.
Det er fru Seeberger.
Hva har skjedd?
Dr. Roth.
Jeg må takke med deg.
Jeg har ikke følt meg så bra på lenge.
Kan jeg?
Ingen skjelving nå?
Se. Ingenting.
Har du spist noe i dag?
En hel frokost.
Jeg kan ikke få takket deg nok.
Du er en mirakelmann.
Takk.
La oss ikke overdrive. Sykepleier...
Fru Seeberger.
Ja.
Tjue minutter til, ok? Ta henne så med inn.
-Ja. -Ja.
Skulle det ikke bli regn?
Funnet noe?
Jeg venter fortsatt på noen.
Mila.
Hei.
-Beklager. -Hallo.
Du er over en time forsinket.
Ja. Nå vet du hvordan det føles.
Kan du legge den bort?
Fornøyd nå?
Ja. Hva vil du drikke?
Unnskyld.
Cola Light.
Cola Light. Og å spise?
-Jeg kan ikke. -Hva mener du?
Jeg må dra snart.
Men du har nettopp...
Vi trenger et øyeblikk. Jeg tar en vann til.
Dette er favorittrestauranten din.
Godt valg. Årets far.
Og slutt å stalke meg på Insta!
Fortell meg om deg selv.
-Om meg? -Ja. Hvordan er skolen?
Har du kjæreste?
Om jeg har kjæreste?
Nei, men jeg har masse sex.
Ok.
Hvorfor er du så interessert i meg nå?
Jeg vil stille opp for deg.
Men jeg trenger deg ikke.
Du stilte ikke engang opp da bestevennen min forsvant.
For å være ærlig vil du ikke være her.
Ikke jeg heller. Så hva er poenget?
-Mila, vent. Jeg trenger... -Ja. Det handler om deg.
Handler alltid om deg.
Mila.
Cola Light. Vann.
Klar til å bestille?
Jeg fant ikke noe.
Herregud, du ser ut som et lik.
Har du sett hunden min?
Nei. Kom inn.
Det første du trenger, er en dobbel whisky.
Finnes ikke noe bedre for et blekt ansikt.
Jeg har lett overalt.
Er det lenge siden han forsvant?
I går kveld.
Kanskje han dro på jakt.
En kanin eller rev...
Den dama...
Hun slapp ham ut.
-Hvilken dame? -Anna Spiegel.
Hun er ustabil, Halberstaedt.
-Hva betyr "ustabil"? -Psykotisk.
-Og med vanlige ord? -Hun er...
Hun er emosjonelt sensitiv,
har persepsjonsforstyrrelse og humørsvingninger.
Høres ut som ekskona mi.
Hun vet ting om Josys forsvinning.
Er du sikker?
Veldig.
Hva skal du gjøre?
Dette er en Mauser.
Et spesielt lite våpen. Ikke for tung, lett å bære.
Legg den under puta.
For å være sikker.
Nei, det er ok.
Hvis hun virkelig er gal, må du være forberedt.
Jeg er terapeut.
Jeg har håndtert slike folk i årevis.
Trenger ikke noe våpen.
Hvis du ikke trenger den, bare legg den under puta.
-Vil ikke skade. -Nei takk.
Jeg vil ha med meg hunden min.
De er her.
Vi fant dem oppe i Mauerpark.
De drakk vodka med noen eldre tenåringer.
Hun besvimte.
Josy?
Alt i orden.
POLITI
-Alt i orden. -Du har husarrest.
I en måned. Ikke noe TV, ikke noe Internett.
Og ingen mobil.
Pappa...
Vi fikk ikke tak i foreldrene.
Sjokkerende!
Kan hun bo hos dere?
Ja, selvfølgelig.
Ok.
Kom igjen, Mila.
Hva gjør du her?
Kunne spurt deg om det samme.
Hva skjedde?
Er det ikke åpenbart?
De drakk.
Tenåringer, ikke sant?
Jeg burde aldri ha latt Josy dra.
Dattera di har en uheldig innflytelse.
-Jeg beklager! -Jeg også.
Kom.
Mila!
Jeg er fortsatt faren din.
Siden når?
Hei. Kom hit.
-Kom hit. -La meg være.
Du. Kom hit.
Jeg vil ikke bli behandlet som en dokke.
Jeg vet det. Du har blitt eldre.
Men du er uansett 13 år.
For ung for alkohol.
Mamma har rett. Det er ikke bra for magen eller neseblødningene.
Det går bra.
Josy...
Jeg skal hente en appelsinjuice.
Pappa?
Bank på før du kommer inn neste gang. Ok?
Herr Roth?
Kan jeg hjelpe deg, doktor?
Nei.
Jeg har alt jeg trenger. Takk.
Da ses vi i morgen.
Ja.
Vi ses i morgen.
-Jeg vil ha litt speed. -Særlig. Dra til helvete.
Jeg trenger det faktisk.
Jeg sier det ikke igjen, gamle mann. Stikk.
-Jeg har penger. -Ja? Hvor mye?
Tre hundre.
Tre hundre?
Få se.
Vis meg pillene.
Hvis du vil ha speed, vis meg de pokkers pengene.
Ok, men ikke her. Der borte.
Sindbad?
Sindbad!
Sindbad, kom hit!
Nei!
Nei...
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg