Anna!
Anna! Unde ești?
Anna!
V-ați sărutat?
Cel puțin o oră.
Pe bune?
Cu limba?
Ai făcut și tu chestii cu băieți, nu?
Păi...
Nu m-am sărutat cu adevărat.
Vrei să-ți arăt?
E ușor. Uite!
Mai întâi, pui buzele aici. Așa.
Nu apăsa tare!
Da.
Și te miști de jur împrejur. Cu delicatețe...
Parcă ai mușca dintr-o lămâie.
Mai taci!
- Vino încoace! - Ce faci?
- Eu sunt Oliver. - Nu.
Haide! Josy...
- Ce sexy ești! - Termină!
Bine.
N-a fost rău.
Serios?
Băga-mi-aș, sângerezi!
Tată! Grăbește-te!
Dle Larenz, lui Josy îi curge sânge din nas. A-nceput din senin.
Stăteam de vorbă și a început.
Bine, scumpo.
Nu pe spate, apleacă-te în față!
Așa-i mai bine.
Respiră pe gură.
Știu. Încă un pic.
Josy!
Pot să ajut?
- Am nevoie de gheață. - Aduc acum.
Ia să văd!
Curge mai puțin. O să se oprească.
Părinții tăi chiar au grijă de tine.
Și ai tăi ar face același lucru.
Doar dacă m-ar călca mașina. Serios.
Trebuie să am cel puțin un braț smuls și hemoragie internă.
Poate așa...
Bine.
Mulțumesc.
SEBASTIAN FITZEK: TERAPIA
SUNT PLECATĂ. SUNAȚI-MĂ LA NUMĂRUL ĂSTA.
Viktor Larenz. Sunt la hotel.
DISPERARE
- Bună, cazul 58! - Voiam să vorbesc cu Anna Spiegel.
Nu știu dacă e aici.
Tu te ocupi de toate pe aici?
Sunt pompier, contabilă, ofer îngrijire pastorală.
Pot și să-ți scot apendicele.
Poți să deschizi? E urgent.
Cheia ei e aici, deci nu e în cameră.
A lăsat ceva la mine și vreau să i-l las în cameră.
Pot să-l iau eu.
Prefer s-o fac personal.
Nu pot să te las.
Bine. Cum te cheamă?
Bentje.
Bentje. Bine.
Ascultă-mă!
Trebuie să aflu cine e femeia asta.
E crucial.
Ai o nouă pistă legată de fiica ta.
Știam eu!
Anna Spiegel e suspectă?
S-ar putea să știe unde e Josy.
Trebuie să-i cercetez camera.
Mi-aș pierde slujba.
Dar ai destule slujbe.
Deocamdată, dar n-o să mai am dacă se află.
Te rog!
Dacă te ajută să rezolvi cazul...
Dar vin cu tine.
Anna e femeia fatală clasică.
O zeiță blondă cu buze roșii, care înnebunește orice bărbat.
Crezi că ea a răpit-o pe Josy?
Asta e camera?
Trebuie să ne grăbim.
Stai! Amprente!
Ai ajuns pe copertă.
Da. Așa m-a găsit.
Se pare că am spus în interviu ceva despre casa mea de vacanță.
Ciudat!
Nu scrie nimic despre casa de vacanță.
Nici măcar o vorbă.
E foarte suspect.
Trebuie să scrie ceva.
Haide!
Stai!
Nu poți să-l iei cu tine.
Nu trebuie să afle că a fost cineva aici.
E timpul să faceți vizitele.
- Bună ziua, dle dr. Roth! - Bună ziua!
Dra Seeberger.
Dră Seeberger!
Sunt Roth, noul dv. doctor.
Unde-i doctorul meu?
De obicei venea dr. Jeschke.
Cum vă simțiți?
Nu sunteți doctorul Jeschke.
De când nu v-ați mai dat jos din pat?
Unde să mă duc?
Pulsul e normal... Tensiunea...
Sunt o povară pentru toată lumea.
Nici măcar familia nu mă mai vizitează.
Dră Seeberger!
O să vă prescriu ceva.
- Ceva nou. - De ce?
Prefer să fie o surpriză.
Mai rău nu poate să vă facă, nu?
Dra Seeberger primește Cervax de acum înainte.
Dar e un sedativ foarte puternic.
Știu. Se numește reacție paradoxală.
Plecați, dle doctor?
Da.
Și dacă e o urgență?
Tu ești cea mai potrivită să se ocupe de ea.
Nu uita de medicamentele drei Seeberger.
Știi ce?
Spune-i Annei că trebuie să vorbesc urgent cu ea.
S-a făcut.
Se pare că mai am o slujbă.
Da...
Asta-i tot ce am la mine.
Ei bine...
MINIMARKET PARKUM
AȘTEPTAȚI
CARD INVALID
CARDUL DV. A FOST REȚINUT
Nu pot să cred!
- S-a întâmplat ceva. - Evident!
Nu-i nimic, de data asta e gratis.
- Deci... - Cum ți se pare noul șef?
Semnează aici!
Îți face viața un calvar, cum spune toată lumea?
Ar trebui să-și vadă de treabă și să lase bârfele. Mulțumesc.
Dar, dacă vrei o schimbare, Ines...
e un post liber la etaj.
Sabina e în concediu de maternitate.
Profesorul Gessl are nevoie de o nouă asistentă.
Tu ai cea mai mare vechime. Meriți postul.
Imaginează-ți o lume în care fiecare primește ce merită!
SOLD CONT 0,00 EURO VIKTOR LARENZ
Numărul apelat nu există.
Numere de telefon, adrese și alte informații utile
pot fi obținute la numărul...
Ați apelat căsuța vocală a lui Wolfgang Riegger.
Lăsați un mesaj!
Wolfgang, sunt Viktor.
Tocmai am văzut că am contul gol.
Poți să afli ce se petrece?
Am sunat-o pe Isabell, dar e o problemă cu numărul ei.
Sună-mă înapoi!
O să fie bine.
Trebuie să ne păstrăm calmul.
Josy?
Josy!
Mă simt mult mai bine.
Nu putem...
Tată...
Te rog, tată!
Mergi mai încet!
Unde mergem?
Voiam să vă înapoiez lucrurile.
Mulțumesc.
Intră!
Îmi pare rău, trebuie să plec.
Zece minute?
Dacă nu mă ajutați, dle Larenz, trebuie să găsesc pe altcineva.
Vreau să prind ultimul feribot. La revedere!
Te rog!
Ieri m-ai prins într-un moment prost. Îmi pare rău.
Mai dă-mi o șansă!
Știu că pot să te ajut.
Vă simțiți bine?
Da. De ce?
Sunteți palid.
De ce e pacienta imobilizată?
Umbla dezorientată prin rezervă
și vorbea singură.
Avea tensiunea ridicată.
Dar acum e normală!
Da.
Să revenim la tratamentul inițial?
Atunci era în regulă.
Dacă starea catatonică ți se pare în regulă...
Dle doctor?
Continuăm tratamentul.
- Așa cum l-am prescris. - Dar...
Fă ce ți-am spus!
Ai înțeles?
Da.
Dle dr. Roth?
Gessl vrea să discute cu dv.
Căpitanul Josef Hecker v-a fost pacient, nu?
Așa e.
Suferea de stres posttraumatic.
În dosar scrie că vi s-a refuzat accesul la pacient.
Așa e.
Comisia de etică anchetează afirmația
că l-ați tratat pe căpitanul Hecker cu MDMA.
Acum trei ani, da.
L-ați tratat cu un drog recreativ?
Metilsafrilamina a fost creată ca substanță hemostatică.
I-a salvat viața dlui Hecker.
Căpitanul Hecker nu reacționa la terapiile obișnuite.
A fost tratat sub supravegherea mea
cu doze de 20 mg de MDMA.
Știți că MDMA e ilegal în Germania?
Sunt conștient de acest lucru.
Bine.
Cred că asta e tot.
În principiu, vă dau dreptate.
Pacienții trebuie să primească doar medicamente aprobate.
Dar știți despre studiile clinice din America.
Încă nu s-au încheiat.
Terapia traumei cu MDMA a avut mare succes.
Dle dr. Roth, în raport scrie
că pacientul a încercat să se sinucidă de trei ori
înainte să începeți tratamentul cu MDMA.
Da, așa e.
Deci terapia a funcționat.
Așa cred.
Dacă tratăm pacienții ca pe cobai,
o să se ajungă la tot felul de lucruri.
Nu suntem șarlatani.
Riscul e prea mare, dle dr. Roth.
Cu tot respectul, vă contrazic.
Totul arată că dr. Roth i-a salvat viața pacientului.
Dacă ar fi pacientul meu,
aș relua imediat terapia cu MDMA.
Nu există progres fără riscuri, doamnelor și domnilor.
Așa a fost și așa o să fie mereu.
Mulțumesc, dle Larenz.
Cei din domeniul nostru care se retrag în halatele lor albe
n-au încercat să realizeze nimic.
Sigur, au iahturi și case de vacanță în Italia.
Dacă ne-am fi mulțumit toți cu asta,
încă am face găuri în cranii ca să vindecăm schizofrenia.
Comisia de etică o să vă dea un avertisment.
O să fiți suspendat temporar, dar o să vă păstrați licența.
Mulțumesc mult.
Mi-ați salvat cariera.
Ați fi făcut același lucru pentru mine, sunt sigur.
Noi, șarlatanii, trebuie să fim uniți.
Despre ce voiați să vorbim urgent?
Vreau să-ți spun o poveste.
N-am mult timp la dispoziție.
Nu durează mult.
Spuneți!
Când fiica mea era mică, am învățat-o să cânte la pian.
Era talentată. Compunea.
Am compus o melodie împreună.
Nu era ceva complicat.
Ceva simplu. Tema tată-fiică dintr-un film.
De atunci, când unul dintre noi voia să-l cheme pe celălalt,
se așeza la pian și cânta melodia...
Celălalt venea imediat la pian
și cântam melodia împreună.
Ce poveste emoționantă!
Dar de ce mi-o spuneți?
Doar trei oameni din lume cunosc melodia.
Fiica mea, soția mea și eu.
Tu de unde o știi?
- Ce anume? - Melodia.
Ai cântat-o ieri.
- Am cântat-o? - Da.
Sigur nu vă rămăsese în minte?
Foarte sigur.
N-am cântat nicio melodie.
De ce faci asta?
Ce anume?
De ce joci jocul ăsta psihologic cu mine?
Dle Larenz, sunt doar o scriitoare.
Inventez personaje și situații.
Poate părea o nebunie, dar...
ce scriu eu devine realitate.
Poate că și dv. sunteți un personaj născocit de imaginația mea.
Sunteți sigur că existați?
De ce vorbiți doar despre dv.? Ați spus că mă ajutați.
Poți să te duci tu? Mă omoară durerea de cap.
Sigur, nicio problemă.
Cu lapte și zahăr?
Cu lapte. E în frigider.
Mulțumesc.
N-ai terminat povestea cu fetița.
- Face parte din terapia mea? - Da. Poftim!
Bine, stați să mă gândesc.
Când fata a dispărut, eram la Berlin,
căutam clinica psihoterapeutului meu.
Nu mă simțeam foarte bine.
Apoi am auzit o fetiță plângând.
Stătea singură
pe un hol întunecat.
M-am dus la ea și a spus că se teme să se ducă acasă.
De ce?
De ce se temea să se ducă acasă?
Pentru că ceva rău o aștepta acolo.
Ce-i ăsta?
Ceai homeopat.
Îngroașă sângele.
- Isabell! - L-am găsit pe internet.
Avea peste o mie de cronici pozitive. Lumea jură că e bun.
N-o să ajute.
Nu strică să încercăm.
E o aberație.
Da...
Doctorii tăi nenorociți n-au reușit să o ajute.
M-am gândit să încercăm și altceva în afară de medicina convențională.
E totul în regulă?
Tata m-a dus la alt doctor.
În curând o să-i știi pe toți.
În curând.
Ce ai?
Îmi curge întruna sânge din nas.
Acum mă doare și stomacul.
E de la stres.
Mereu mă doare capul când se ceartă părinții mei.
Cred că o să divorțeze.
Serios?
Trebuie să scăpăm un pic de părinți.
Sâmbătă, Mauerpark, petrecere. Noi două.
Nici nu te gândi! Nu m-ar lăsa să merg.
Spune-le că vii la mine. Alor mei nu le pasă.
Vine și Oliver.
Josy!
La cină!
Grozav, mulțumesc mult.
Îmi pasă de sănătatea ta.
Cum adică „o așteaptă ceva rău”?
Nu știu. Astea au fost cuvintele ei.
Nu ale mele.
Ai vorbit cu ea?
Spune-mi unde e Josy!
Am fost internată la psihiatrie în ultimii doi ani.
Nu știam nici cum mă cheamă.
Nu cred că-mi sunteți de mare ajutor.
Mai bine plec.
N-am terminat.
Sindbad?
- Ai lăsat câinele să iasă? - Ce câine?
Sindbad, câinele meu.
N-am văzut niciun câine aici.
Poate ar trebui să vă duceți la un doctor.
Ce-i asta, mamă?
Parcă ar fi ulei de motor.
E cu ghimbir. O să-ți liniștească stomacul.
Cred că ar trebui să te duci acasă, Mila.
Pa! Nu uita de sâmbătă!
Ce e sâmbătă?
- Dorm la Mila. - Mai vedem...
Ba nu.
Ai fumat?
Sindbad!
Sindbad?
Sindbad!
Am auzit că unul dintre pacienții dv. a suferit o criză maniacală azi.
Nu i-aș spune criză maniacală.
A fost nevoie de două asistente ca s-o ducă pe dra Seeberger în pat.
Dacă ar fi căzut?
Sau ar fi dispărut undeva?
Domnule doctor?
Pacienții mei n-au mai avut reacții atât de puternice la Cervax.
Cervax. Ce doză?
Douăzeci de miligrame.
Valorile ei erau normale.
Putea face un AVC.
Starea ei e stabilă acum.
O s-o trec pe tratamentul anterior.
Păcat că nu dv. decideți, dle Jeschke!
Există reguli aici, dle dr. Roth.
Un mod de a lucra împreună. Îl numesc cultura noastră corporatistă.
E foarte importantă pentru mine.
N-am venit aici să discut cu colegii la prăjituri și cafea.
Cred că toată lumea a înțeles asta până acum.
Dle profesor, pacienții pe care i-am preluat
sunt în clinica asta de ani întregi.
Dacă acele reguli includ și sedarea lor permanentă
ca să nu fie o povară pentru angajați,
n-ați angajat omul potrivit ca să conducă secția de psihiatrie.
Tot ce se poate.
Dra Seeberger o să facă progrese.
Sper, spre binele dv., dle dr. Roth.
Iar dv.?
Veniți des aici.
Câte lucruri aveți acolo?
Destule.
Tocmai am divorțat.
Cei mai mulți oameni vin aici să lase lucruri.
Și se întorc doar să le golească
și să arunce gunoaiele.
O duc destul de greu.
Am de rezolvat probleme de familie.
Citiți regulile! Dacă depozitați ceva ilegal, vă dăm afară imediat.
N-aveți voie nici să dormiți aici.
Da...
Am un apartament. Dar trebuie să-mi fac ordine în lucruri.
Închid porțile la 22:00.
Dacă nu plecați până atunci, dormiți aici.
Nu!
Sindbad?
Sindbad!
CLINICA PARK
- Bună dimineața, d-re Roth! - 'Neața!
- Dle dr. Roth? - Da.
E vorba despre dra Seeberger.
Ce s-a întâmplat?
Dle dr. Roth.
Trebuie să vă mulțumesc.
Nu m-am mai simțit atât de bine de multă vreme.
Îmi dați voie?
Nu mai tremurați?
Priviți! Deloc.
Ați mâncat ceva azi?
Un mic-dejun întreg!
Nu știu cum să vă mulțumesc.
Faceți minuni.
Mulțumesc.
Să nu exagerăm. Asistentă...
Dră Seeberger!
Da.
O mai lași 20 de minute, apoi o duci înăuntru.
- Bine. - Bine.
Nu trebuia să plouă?
V-ați hotărât?
Aștept pe cineva.
Mila!
Bună!
- Scuze! - Bună!
Ai întârziat mai mult de o oră.
Da. Acum știi și tu cum e.
Poți să lași ăla deoparte?
Ești mulțumit acum?
Da. Ce vrei să bei?
Scuzați-mă!
Cola Light.
O Cola Light. Și de mâncare?
- Nu pot. - Cum adică?
Nu stau mult.
Dar abia ai...
Mai lăsați-ne un pic! Eu mai vreau o apă de la robinet.
E restaurantul tău preferat.
Excelentă alegere! Ești tatăl ideal.
Nu mă mai urmări pe Insta!
Vorbește-mi despre tine!
- Despre mine? - Da. Cum e la școală?
Ai iubit?
Dacă am iubit?
Nu, dar fac sex cu nemiluita.
Bine.
De unde interesul ăsta brusc pentru mine?
Vreau să-ți fiu alături.
Dar n-am nevoie de tine.
Nu mi-ai fost alături când cea mai bună prietenă a mea a dispărut.
Sincer, nu vrei să fii aici.
Nici eu. Ce rost are?
- Mila, stai! Am nevoie... - Știu, e vorba doar despre tine.
Ca întotdeauna.
Mila!
Cola Light. Apă de la robinet.
Vreți să comandați?
Nu-mi place nimic.
Doamne, arăți ca un cadavru!
Mi-ai văzut câinele?
Nu. Intră!
În primul rând ai nevoie de un whisky dublu.
O să-ți redea culoarea în obraji.
L-am căutat peste tot.
Când a dispărut?
Aseară.
Poate s-a dus să vâneze.
Un iepure sau o vulpe...
Femeia aia...
Ea i-a dat drumul.
- Care femeie? - Anna Spiegel.
E instabilă, Halberstaedt.
- Ce înseamnă asta? - Suferă de psihoză.
- Și pe înțelesul meu? - Este...
E sensibilă emoțional,
are o tulburare de percepție și modificări ale dispoziției.
Parcă ar fi fosta mea soție.
Știe ceva despre dispariția lui Josy.
Ești sigur?
Foarte sigur.
Ce plănuiești?
Ăsta e un Mauser.
O armă foarte mică. Nu e grea, e ușor de cărat.
Ține-o sub pernă.
Fii precaut!
Nu, e în regulă.
Dacă e într-adevăr nebună, trebuie să fii pregătit.
Sunt psihoterapeut.
Am lucrat cu asemenea oameni mulți ani.
N-am nevoie de armă.
Dacă n-ai nevoie de ea, las-o sub pernă!
- Nu strică. - Nu, mulțumesc.
Îmi vreau câinele.
Au venit.
Le-am luat de la Mauerpark.
Beau vodcă cu niște adolescenți mai mari.
Ea a leșinat.
Josy?
Totul e în regulă.
POLIȚIA
- Totul e în regulă. - Ești pedepsită.
O lună fără televizor, fără internet.
Și fără mobil.
Tată...
N-am dat de părinții ei.
Ce surpriză!
Poate rămâne la dv.?
Sigur că da.
Bine.
Vino, Mila!
Ce cauți aici?
Asta aș putea să te întreb și eu.
Ce s-a întâmplat?
Nu e evident?
Au băut.
Adolescentele astea, nu?
Nu trebuia s-o las pe Josy la voi.
Fiica ta e o influență negativă.
- Îmi pare rău! - Și mie.
Haide!
Mila!
Sunt tatăl tău.
De când?
Hei! Vino încoace!
- Vino! - Lasă-mă în pace!
Vino!
Nu vreau să fiu tratată ca o păpușă.
Știu, ai crescut.
Dar n-ai decât 13 ani.
Ești prea mică să bei.
Mama are dreptate. Nu te ajută cu durerile de stomac și cu hemoragiile.
N-am nimic.
Josy...
Îți aduc un suc de portocale.
Tată?
Data viitoare bate la ușă, bine?
AZATIOPRINĂ
Dle Roth?
Pot să vă ajut cu ceva?
Nu.
Am găsit ce-mi trebuie. Mulțumesc.
Atunci, pe mâine!
Da.
Pe mâine...
- Scuze, vreau speed. - Vezi să nu! Dispari!
Serios, am nevoie de speed.
N-am de gând să repet, bătrâne. Cară-te!
- Am bani. - Da? Câți?
Trei sute.
Trei sute?
Să văd!
Arată-mi pastilele!
Dacă vrei speed, arată-mi naibii banii!
Bine, dar nu aici. Acolo.
Sindbad?
Sindbad!
Sindbad, vino aici!
Nu!
Nu...
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
Redactor Mioara-Amalia Lazăr