‫המטפל על-פי סבסטיאן פיצק‬
‫אבוד‬
‫זה סיוט.‬
‫אני בקושי מעזה לצאת מהבית.‬
‫מתי זה התחיל?‬
‫לפני שנה בערך.‬
‫אני כבר לא יכולה לעבוד.‬
‫זה בלתי נסבל.‬
‫כשאת רואה אותו, כשהוא בסביבה...‬
‫הוא עושה משהו?‬
‫הוא פשוט עומד ומסתכל עליי.‬
‫הוא כאן עכשיו?‬
‫הוא מאחוריך.‬
‫באיזו תדירות זה קורה?‬
‫הוא עוקב אחריי בכל יום.‬
‫- גם בלילה? - לא.‬
‫זה... טוב?‬
‫הוא לפחות נותן לך לישון.‬
‫אני בקושי מצליחה לישון.‬
‫אמרת שראית אותו לראשונה לפני כשנה.‬
‫- את זוכרת מה עשית באותו יום? - יצאתי לקניות.‬
‫ואז אכלתי צהריים עם הגרוש שלי.‬
‫מתי בדיוק ראית אותו?‬
‫אחרי שנפרדתי מהגרוש שלי.‬
‫הוא עמד מעבר לכביש.‬
‫- באור יום? - כן.‬
‫נראה לך שזה קשור לגרוש שלי?‬
‫לא נראה לי. אני רוצה לנסות משהו.‬
‫הוא עדיין כאן?‬
‫לא. הוא נעלם.‬
‫הוא עומד ממש מולי.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫אני יודעת לאן נוכל לנסוע. לאמסטרדם!‬
‫אמסטרדם?‬
‫כן.‬
‫העיר הכי מגניבה בעולם.‬
‫זה מה שאת אמרת.‬
‫מה אם תחלי שוב?‬
‫לא חליתי בפעם האחרונה.‬
‫אוקיי... ויש לך כסף?‬
‫יש לי 35 אירו.‬
‫זה לא מספיק אפילו לכרטיס רכבת.‬
‫אני חייבת לצאת מפה.‬
‫יש לך מזל!‬
‫לקחתי לאבא את כרטיס האשראי.‬
‫השתגעת?‬
‫הוא היה פשוט מונח שם.‬
‫אוקיי.‬
‫את סובלת ממה שנקרא "תסמונת שארל בונה".‬
‫המשמעות היא שסביר להניח שעצב הראייה שלך נפגע.‬
‫המוח שלך גורם לך לחשוב שאת רואה דברים.‬
‫חושך יכול למנוע את ההזיות האלה.‬
‫את יודעת...‬
‫לפעמים אנחנו רואים דברים לא אמיתיים.‬
‫לנזק שנגרם עשויות להיות כמה סיבות.‬
‫אני אפנה אותך לרדיולוג.‬
‫תעברי סריקת אם-אר-איי ראש ונביט יחד בתוצאות.‬
‫עד אז, קחי כדור אחד כזה בכל בוקר.‬
‫הם יעזרו לך להירגע.‬
‫- למה אני רואה דווקא אותו? - אני שונאת אותך!‬
‫מייד נדבר על זה. רק שנייה.‬
‫- אני לא רוצה לדבר איתך! - זו אשמתך.‬
‫- זה לא נתון לדיון. - תניחי לי! אני שונאת אותך!‬
‫היי.‬
‫היי, איזבל. אפשר קצת יותר בשקט?‬
‫- תגיד את זה לבת שלך. - מה קורה?‬
‫תפסתי את ג'וזי מדברת עם מילה בשיחת וידאו.‬
‫- חשבתי שלקחת לה את הטלפון! - לקחתי לה.‬
‫הוא נעול בשידה שלי למעלה.‬
‫נראה שמילה נתנה לה טלפון אחר בבית הספר.‬
‫אוקיי. מה עכשיו?‬
‫היא מרותקת לעוד שבוע.‬
‫ואם היא תמשיך כך, היא תקבל עוד שבוע.‬
‫את חושבת שזה יעזור?‬
‫תנסה אתה לשלוט בהתנהגות של הבת שלך.‬
‫נראה עד כמה אתה תצליח.‬
‫- לאן הוא נעלם? ראית משהו? - אין לי מושג.‬
‫תחזיק את האקדח בשתי ידיים.‬
‫לא ככה. אתה לא רוצה להיראות כאילו אתה מתפלל.‬
‫המחלק יפגע לך באגודל. זה כואב ואי אפשר לדייק כך.‬
‫תחזיק את האקדח ביד ימין ותניח אותה כך על יד שמאל.‬
‫כן. עכשיו תכוון קצת מעל המטרה שלך.‬
‫שאיפה...‬
‫כשאתה נושף, תוריד באיטיות את האקדח‬
‫ותירה ברגע המתאים.‬
‫טוב... בוא ננסה משהו אחר.‬
‫תחזיק את האקדח בשתי הידיים.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫קדימה. תעצום עיניים.‬
‫אל תפקח עיניים. תרים את האקדח ותכוון אותו למטרה.‬
‫עכשיו תדמיין שזה לא כיסא,‬
‫אלא האדם שחטף את ג'וזי.‬
‫תנשום עמוק. לאט.‬
‫תתרכז.‬
‫יותר טוב.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫היי, אתה יכול לזרוק לנו את הכדור?‬
‫נו, תחזיר את הכדור.‬
‫תזדרז. אנחנו רוצים לשחק.‬
‫קדימה, תזרוק אותו.‬
‫נו!‬
‫חתיכת לוזר! תתאמץ יותר.‬
‫לך תזדיין.‬
‫אתה מחפש צרות?‬
‫- תסתלק. - מחפש צרות?‬
‫כן, בשבת.‬
‫אני יודע שהזמנו אנשים.‬
‫כל אחד מביא ארגז.‬
‫אוקיי. להתראות.‬
‫סליחה.‬
‫אפשר להשתמש בטלפון שלך? אני צריך להתקשר למישהו.‬
‫תודה.‬
‫קערת מרק? משהו חם?‬
‫- תודה רבה. - סליחה.‬
‫עזרה בדרך, ברלין‬
‫ד"ר רות מדבר.‬
‫ד"ר רות. שבת היום.‬
‫אני יודע. אבל זה מצב חירום.‬
‫לא משלמים לי מספיק‬
‫כדי לטפל במקרי חירום בסוף השבוע.‬
‫תוכלי לאסוף אותי?‬
‫אני... לא במצב טוב.‬
‫בבקשה.‬
‫איפה אתה?‬
‫בהולצמרקט, מתחת לגשר.‬
‫תאספי אותי כאן.‬
‫סוחר סמים שדד אותך?‬
‫כמו שאתה רואה.‬
‫יש לי עצה בשבילך.‬
‫אין צורך לסכן את חייך בפינות חשוכות כדי להשיג סמים. שמעת על "טלגרם"?‬
‫"אסקובר אקספרס ברלין 7-24."‬
‫תוכל להשיג כל מה שבא לך. משלוח חינם.‬
‫- "אסקובר אקספרס ברלין 7-24." - כן.‬
‫תודה.‬
‫מלון זייהוף‬
‫אם אתה לא מוכן ללכת לרופא, תתלונן לפחות במשטרה.‬
‫לא היו עדים.‬
‫נראה שאין לך הרבה חברים אם נאלצת להתקשר אליי.‬
‫- אתה מרגיש טוב יותר? - כן.‬
‫- יש לך תיק עזרה ראשונה באיזשהו מקום? - מה?‬
‫- תיק עזרה ראשונה. - אולי בחדר האמבטיה.‬
‫נעים וביתי פה.‬
‫זה זמני.‬
‫עזרה ראשונה‬
‫כדאי שתעשה סי-טי למקרה שזה יותר מזעזוע מוח.‬
‫זה שום דבר.‬
‫אני שומעת את זה לעיתים קרובות. ואז מתחילות התלונות.‬
‫- פשוט תלכי. - שב.‬
‫עדיין לא נגעתי בך.‬
‫תודה.‬
‫אני אשטוף ידיים ואלך.‬
‫אין לי בכלל חברים.‬
‫לאשתי היו חברים.‬
‫לי היו רק קולגות.‬
‫ואף אחד מהם לא סבל אותי.‬
‫נו, שום דבר לא השתנה.‬
‫צמחים זקוקים לאור ולמים. אתה יודע את זה, נכון?‬
‫הם צריכים שיטפלו בהם וידברו איתם.‬
‫כמו כל יצור חי.‬
‫למה יש לך עציץ אם אתה...‬
‫אין זכר לג'וזי!‬
‫במשטרה לא מוותרים‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב. עייפה.‬
‫אז תשכבי. תנוחי קצת.‬
‫מילה הולכת לסרט הערב.‬
‫קבענו את זה לפני כמה שבועות.‬
‫היא תלך שוב.‬
‫ממש. אף אחד לא הולך לסרט פעמיים.‬
‫ראיתי את "אי-טי" חמש פעמים.‬
‫"אי-טי"?‬
‫אני אחזור מאוחר הערב. יש אוכל במקרר.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫גם אנחנו אותך.‬
‫תרצי לצאת?‬
‫לאן?‬
‫- תודה. - מה זה?‬
‫"מוצאים את נמו" במציאות? אני לא בת שמונה.‬
‫חכי ותראי.‬
‫- זה אקווריום. מה יש לראות? - תיהנו.‬
‫הן חיות בלהקות וכך שורדות.‬
‫לבדן, יטרפו אותן.‬
‫הן מאבדות אחת או שתיים,‬
‫אבל המשפחה עצמה שורדת.‬
‫כן, אני באה.‬
‫מר לארנץ? אתה יודע מה השעה?‬
‫- היא כאן? - כן.‬
‫היי, חכה!‬
‫אתה לא יכול להיכנס לשם.‬
‫בבקשה.‬
‫- מר לארנץ! - גברת שפיגל, תפתחי.‬
‫תפתחי את הדלת או שאשבור אותה!‬
‫לקח לך זמן.‬
‫תגידי לי את האמת. עכשיו.‬
‫איזו אמת?‬
‫שלך?‬
‫או שלי?‬
‫- חטפת את הבת שלי! - אלוהים...‬
‫באמת?‬
‫תפסיקי עם המשחקים!‬
‫אבל אתה נהנה לשחק את המשחק.‬
‫מר לארנץ, בבקשה!‬
‫נראה לי שאתה צריך טיפול יותר ממני.‬
‫רואה את זה?‬
‫מה זה?‬
‫פטיש.‬
‫הפטיש שהיא קנתה אצלך.‬
‫אצלי?‬
‫היא הכתה למוות את הכלב שלי בפטיש הזה.‬
‫איזה כלב?‬
‫מר לארנץ. אל תהיה עצוב.‬
‫אנחנו לא מוכרים כלי עבודה בחנות.‬
‫אל תשקרי לי.‬
‫אני לא משקרת.‬
‫בנצ'יה...‬
‫ביום שהגעתי‬
‫או למחרת, אמרת שאנה שפיגל שאלה עליי‬
‫וקנתה פטיש.‬
‫מר לארנץ, תקשיב לי, בבקשה.‬
‫לא מוכרים כלי עבודה בחנות.‬
‫מר לארנץ.‬
‫בבקשה, מר לארנץ.‬
‫מינימרקט פארקום‬
‫הוא היה...‬
‫הוא היה ממש שם.‬
‫מר לארנץ.‬
‫תראי.‬
‫אני רוצה להיות דג כזה.‬
‫למה דווקא הוא?‬
‫הוא חי לבד,‬
‫מסתתר בחול,‬
‫וגם צד משם.‬
‫למדנו את זה בביולוגיה.‬
‫הייתי רוצה להיות דג כזה.‬
‫אז הביקור פה בכל זאת היה רעיון טוב.‬
‫רואה? לפעמים יש לאבא שלך רעיונות טובים.‬
‫תראה את זה.‬
‫היי. ג'וזי!‬
‫שיט. ג'וזי!‬
‫תתקשרו לרופא. אני צריך רופא.‬
‫במשטרה לא מוותרים‬
‫אין זכר לג'וזי!‬
‫תודה.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫אפשר לדבר עם פרופסור גסל?‬
‫הוא לא במשרד כרגע.‬
‫באיזה נושא?‬
‫אני מעדיפה לספר לו בעצמי. תודה.‬
‫אתה רוצה שאפטר אותו רק מפני שאתה לא אוהב אותו?‬
‫אני בטוח שאתה יכול לעשות משהו לגביו.‬
‫ידעת שהיה לרות שימוע...‬
‫- פרופסור. - בוועדת האתיקה בגלל השיטות שלו?‬
‫באמת? נו?‬
‫שום דבר.‬
‫אזהרה והשעיה לכמה שבועות. לא יכולתי לראות את הפרוטוקול.‬
‫אדבר עם מרקט. אולי הוא יוכל לעשות משהו.‬
‫פרופסור גסל. סליחה על ההפרעה.‬
‫כן, גברת מרגנטהיימר?‬
‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫מה להראות לי?‬
‫בארבע עיניים.‬
‫אני באמצע שיחה.‬
‫אם זה קשור למשרת העוזרת שלי,‬
‫עדיין לא החלטתי.‬
‫בדיוק.‬
‫לא, זה נשמע הגיוני.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫כן.‬
‫זה ממך?‬
‫הוא מקסים.‬
‫תודה.‬
‫יש כרטיס ברכה.‬
‫תודה. רות‬
‫"תודה. רות."‬
‫אתה משורר אמיתי.‬
‫- בבקשה. - תודה.‬
‫לודוויג.‬
‫תילו. טוב לראות אותך.‬
‫איך הפנסיה?‬
‫נהיים עצלנים.‬
‫גיזום ורדים זה לא ממש עיסוק מספק.‬
‫אתם חסרים לי.‬
‫לא חשבתי שארגיש כך.‬
‫גם אתה חסר לנו.‬
‫גם אני לא חשבתי שנרגיש כך.‬
‫תודה.‬
‫קדימה, ספר. מה אתה עושה פה?‬
‫- רציתי לבקר אותך. - שטויות.‬
‫המחליף שלך עושה לנו בעיות.‬
‫באמת? באיזה מובן?‬
‫רות לא מציית לכללים.‬
‫הוא מפר עקרונות אתיים כלשהם?‬
‫יש לו נטייה למתוח את הגבולות.‬
‫זה מותר.‬
‫הוא גורם לאי שקט בבית החולים.‬
‫שאלתי את עצמי למה המלצת עליו בחום כזה.‬
‫רות נמצא בליגה אחרת לגמרי לעומתנו.‬
‫יכולות להיות לזה כל מיני משמעויות.‬
‫נראה לי שזו אמירה ברורה.‬
‫מה אתה יודע‬
‫על עניין ועדת האתיקה מלפני כמה שנים?‬
‫מה שכולם יודעים. שום דבר קונקרטי. הרבה שמועות.‬
‫נראה שזה לא היה רציני.‬
‫מה אתה מסתיר ממני?‬
‫אני יכול רק לייעץ לך. אל תעמוד בדרכו.‬
‫- מרטה, זה לא זמן טוב. אפשר... - לא. כרגע.‬
‫חתמת על טופס ההסכמה?‬
‫איזה מהם?‬
‫זה שאני מבקשת ממך לחתום עליו כבר שבועות.‬
‫מילה יוצאת לטיול שנתי ללונדון.‬
‫אני אחתום כשאגיע הביתה. אני מבטיח.‬
‫אני צריכה את הטופס הזה עד מחר. אחרת הבת שלך לא תוכל לצאת.‬
‫אתה לא רוצה בזה.‬
‫אני חייב לסיים.‬
‫הלברשטאט!‬
‫הלברשטאט?‬
‫- זה אצלי. מזומן. - טוב. מתי?‬
‫- ב-22:00. - אוקיי.‬
‫ויקטור.‬
‫אני רואה שאתה מרגיש בבית.‬
‫אמרת לי להרגיש בבית.‬
‫אז חשבתי שאשמע בקולך.‬
‫שמעתי שהיית במלון אנקרהוף.‬
‫בנצ'יה אמרה שאיימת על אנה שפיגל?‬
‫מה אתה חושב, הלברשטאט?‬
‫לא הייתי שם.‬
‫הכלב שלי הוכה למוות.‬
‫בפטיש הזה.‬
‫סינבד. אמרת לי.‬
‫אחד מכם משקר.‬
‫ויקטור. כמה זמן אתה רוצה להמשיך כך?‬
‫בצד של מי אתה?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫הייתי במחסן שלך.‬
‫- כן? - בערכת הכלים שלך‬
‫חסר הפטיש הזה.‬
‫בדיוק זה. תסביר לי את זה.‬
‫לכל אחד כאן יש פטיש כזה.‬
‫אתה משקר!‬
‫על שנינו עבר יום קשה.‬
‫תיקנתי כל היום את הגדרות לאחר נזקי הסערה.‬
‫בבקשה. לפני שיקרה משהו ששנינו נתחרט עליו,‬
‫תסתכל בתיק הגב שלי. הנה.‬
‫קדימה.‬
‫ויקטור.‬
‫אולי תישן אצלי על הספה הלילה?‬
‫זה יעשה לך טוב.‬
‫מחר נוכל לשקול מה לעשות בקשר לאנה שפיגל.‬
‫ויקטור.‬
‫ויקטור!‬
‫חכה!‬
‫ויקטור!‬
‫ג'וזי! מה קרה?‬
‫שום דבר. הכול בסדר.‬
‫- אבל את בחדר מיון... - איזבל. היא התעלפה. זה הכול.‬
‫הרופא אמר שהכול בסדר. אנחנו רק מחכים לתוצאות הבדיקה.‬
‫מה עשית? היית בגינה?‬
‫- קפצת... - אל תעשי מזה עניין, אימא.‬
‫אני בסדר.‬
‫זה מביך.‬
‫- למה אנחנו כאן? - מה זאת אומרת?‬
‫למה אנחנו בבית החולים הזה? נאלצתי לחצות את העיר כדי להגיע הנה.‬
‫- ויקטור, אתה לא... - בואי.‬
‫- אתה לא... - היי!‬
‫היא הייתה עצובה. אסור היה לה ללכת לקולנוע.‬
‫רציתי לעודד אותה. הלכנו לאקווריום.‬
‫זו הייתה הפעם האחרונה.‬
‫סיכנת את חיי הבת שלי.‬
‫זה נגמר עכשיו!‬
‫הבנת?‬
‫היא גם הבת שלי!‬
‫הבנת אותי?‬
‫היי.‬
‫מצטער.‬
‫בבקשה, תניחי לי.‬
‫- שלום. - היי.‬
‫"צ'יינה אקספרס"?‬
‫- מה אמרת? - "צ'יינה אקספרס".‬
‫לא. יש לך סיגריה?‬
‫- לא. - חרא, בנאדם.‬
‫"צ'יינה אקספרס", תשלום במזומן?‬
‫כן.‬
‫הנה. זהירות. זה חם.‬
‫אם התלהבת, תן לנו ציון טוב.‬
‫להתראות בפעם הבאה.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני לא מבינה למה צריך לעשות את זה עכשיו.‬
‫- הוא עוד לא בן 50. - איזבל, אני...‬
‫היו לי לקוחות שנפלו מאופניים בגיל 35 ומתו.‬
‫אם הירושה לא מסודרת, עלולות לצוץ בעיות אחר כך.‬
‫אפשר להתחיל?‬
‫אני רוצה לסיים עם זה.‬
‫הכול סטנדרטי למדי.‬
‫רשמתי את כלל ההון שלך.‬
‫מניות, נכסים, נדל"ן, ביטוח חיים וכולי.‬
‫איפה ביטוח החיים?‬
‫בסעיף הנכסים.‬
‫המוטבת היא איזבל, כפי שסיכמנו בעבר.‬
‫כן. אני רואה.‬
‫אם תלך לעולמך,‬
‫איזבל וג'וזי יקבלו כל אחת מחצית מכלל ההון שלך.‬
‫אם תלך לעולמך כשג'וזי עדיין קטינה, חס וחלילה,‬
‫איזבל תנהל את העיזבון עד שימלאו לג'וזי 18.‬
‫לא.‬
‫מה זאת אומרת, "לא"?‬
‫אם זה יקרה, אני רוצה נאמן שיהיה אחראי לחלקה של ג'וזי.‬
‫ויקטור...‬
‫אתה צריך עוד זמן לחשוב על זה?‬
‫זה בלתי הפיך.‬
‫לא, וולפגנג.‬
‫אם זה מה שוויקטור רוצה, שיהיה.‬
‫על מי חשבת?‬
‫עליך.‬
‫מצטער. אני מוכרח ללכת.‬
‫תודיע לי מתי אפשר יהיה לחתום.‬
‫קרה משהו ביניכם?‬
‫אני לא יודעת מה עובר עליו.‬
‫אני מצטער.‬
‫איזבל.‬
‫מה קרה לך?‬
‫אל תסתכל עליי ככה. הדלת לא הייתה נעולה.‬
‫הנה. שב.‬
‫נראה לי שאתה עובר התמוטטות עצבים.‬
‫אני לא עובר התמוטטות עצבים.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫מה לא הגיוני?‬
‫הכול.‬
‫עצם ההגדרה של התמוטטות עצבים.‬
‫אל תגידי לי מה זו התמוטטות עצבים!‬
‫תשתה.‬
‫רופאים הם המטופלים הכי גרועים.‬
‫מה שמת בתה?‬
‫הרעלת אותי.‬
‫מר לארנץ, תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫לא הרעלתי אותך.‬
‫ולא הכיתי את הכלב שלך למוות.‬
‫אתה מבין?‬
‫- הכול יהיה בסדר. - את...‬
‫אני רוצה לעזור לך. תאמין לי.‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫מה עשית לבת שלי?‬
‫אלוהים, אתה בוער.‬
‫אבא!‬
‫אבא, לאן אנחנו נוסעים?‬
‫- הכול יהיה בסדר. - כן.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אפשר?‬
‫אני במקומך הייתי חוגרת.‬
‫מה את עושה?‬
‫תחזיק חזק.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫זה מה שהתכוונתי לשאול אותך.‬
‫חשבתי שאתה מאחסן כאן מזכרות משפחתיות.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫החולדות בתרדמת מכוונת. הן לא מתות.‬
‫תיפטר מהן או שאדווח על זה.‬
‫לא. אני...‬
‫אני מנסה למצוא את התרופה המתאימה שתעיר אותן.‬
‫- הסיבה לא מעניינת אותי. - בבקשה.‬
‫- אני צריך רק... תני לי עוד כמה שבועות. - יש לך עד מחר.‬
‫או שתהיה בצרות. צרות רציניות.‬
‫מובן?‬
‫תקשיבי, אני...‬
‫מחר בבוקר.‬
‫אתה ער.‬
‫גברת שפיגל?‬
‫הלו?‬
‫אתה מזהה אותו?‬
‫כן. זה...‬
‫זה החדר שלי בבית הוריי.‬
‫מה עוד?‬
‫מה אתה זוכר?‬
‫ויקטור?‬
‫ויקטור!‬
‫תרגום כתוביות: סמדר פיסיק‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬