‫הלו?‬
‫הלו!‬
‫הדלת הייתה פתוחה. אני...‬
‫רציתי לראות מה שלומך. מר לארנץ?‬
‫מר לארנץ?‬
‫מר לארנץ.‬
‫מר לארנץ. הלו! אתה שומע אותי?‬
‫לעזאזל!‬
‫תישאר איתי.‬
‫אני צריך אמבולנס. ניסיון התאבדות. שוואננוורדר, אינסלשטראסה 29.‬
‫מר לארנץ! דבר איתי!‬
‫אני מצטער.‬
‫המטפל על-פי סבסטיאן פיצק‬
‫תודה.‬
‫- כמה זמן הייתי... - ישנת יותר מ-13 שעות.‬
‫היה לך התקף חרדה.‬
‫איפה ד"ר רות?‬
‫אין לי מושג. אביא לך ארוחת בוקר.‬
‫השיבה‬
‫הערתי מטופל שלא תקשר במשך יותר משנתיים‬
‫מהתרדמת שלו.‬
‫אתה לא באמת רוצה שאתנצל על זה?‬
‫זה דווקא מתבקש.‬
‫זה לא משחק שמקבלים בו נקודות על שמירה על הכללים.‬
‫או שאתה עוזר למטופלים שלך או שלא.‬
‫המטרה לא מקדשת את האמצעים, ד"ר רות.‬
‫לא תמיד, אבל לפעמים כן.‬
‫אתה צריך להיות בכלא בגלל זה.‬
‫אם זה מה שאתה חושב, תתבע אותי.‬
‫- אני לא חושש ממשפט. - במקומך לא הייתי בטוח כל כך.‬
‫לא תובעים אף אחד, ד"ר ישקה.‬
‫- מובן? - טוב.‬
‫אם סיימנו כאן, אני רוצה לבקר את המטופלים שלי.‬
‫זה יקרה בלעדיך היום. מרגע זה, אתה כבר לא עובד בבית החולים.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫יש לך חצי שעה לפנות את השולחן שלך או שאורה להרחיק אותך מפה.‬
‫אבל יש לי הצעה בשבילך.‬
‫נשלם לך עד סיום החוזה שלך,‬
‫תקבל פיצויים מכובדים‬
‫ומכתב המלצה על עבודתך פה.‬
‫זה הכול?‬
‫לא.‬
‫אני רוצה שתבטיח לי משהו.‬
‫כל מה שקשור לבית החולים הזה‬
‫לא יצא לאור.‬
‫סגור?‬
‫לא.‬
‫אפשר... לעזור לך במשהו?‬
‫לא, נראה לי שזה הכול.‬
‫תודה על הכול.‬
‫אתה איש טוב.‬
‫אוקיי.‬
‫אינז.‬
‫אולי תוכלי לעזור לי בעוד דבר אחד.‬
‫פיטרו אותך?‬
‫בכל התקדמות קיים סיכון.‬
‫הצלת את חיי.‬
‫תודה, אינז.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫השתמשתי בדו"ח הטוקסיקולוגי מניסיון ההתאבדות שלך,‬
‫וערכתי ניסויים עד שמצאתי את הנוגדן.‬
‫ערכת ניסויים? איך?‬
‫בחולדות.‬
‫מר לארנץ, אין לנו הרבה זמן.‬
‫אתה זוכר את היום שבו ניסית להתאבד?‬
‫לא.‬
‫אמרת, "אני מצטער".‬
‫למה התכוונת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תחשוב.‬
‫ג'וזי...‬
‫נטשתי אותה. אולי...‬
‫לזה התכוונתי.‬
‫מילה אמרה לי לעיתים קרובות שג'וזי הרגישה לא בנוח בבית.‬
‫לא בנוח?‬
‫היא לא הרחיבה.‬
‫אנה שפיגל.‬
‫חשבת פעם שאולי תת המודע שלך יצר אותה?‬
‫השאלה היא מה היא מייצגת.‬
‫מה עם כרזת התיאטרון? אין ספק שהיא העירה בך משהו.‬
‫מה?‬
‫תחזיר אותי. לפארקום.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫זו הדרך היחידה לגלות את האמת.‬
‫זה...‬
‫זה עלול להרוג אותך.‬
‫אני מוכן להסתכן.‬
‫תעזור לי. בבקשה.‬
‫לא.‬
‫לא, אני מצטער.‬
‫לא במחיר הזה.‬
‫ויקטור. טוב לראות אותך פה.‬
‫אימא?‬
‫ויקטור.‬
‫למה את עצובה? היית נהדרת.‬
‫אני לא עצובה. הכול בסדר.‬
‫את חייבת לקחת אותם, אימא.‬
‫- לא. - הרופא אמר שאת צריכה אותם.‬
‫בבקשה. בשבילי.‬
‫אתה כל עולמי. אתה יודע את זה?‬
‫אתה הכול בשבילי.‬
‫כמה זמן את כבר מטפלת בי?‬
‫שנתיים בערך.‬
‫שנתיים.‬
‫עכשיו שאתה לא שוכב כל הזמן, הפצעים שלך מחלימים.‬
‫אתה כוכב אמיתי, אתה יודע?‬
‫כולם אומרים שזה נס.‬
‫פרק 87 סיפור פשע אמיתי‬
‫את חובבת "פשע אמיתי"?‬
‫בבקשה אל תספר לבוס שלי. הם לא אוהבים את זה.‬
‫אני לא אגיד כלום.‬
‫אם תשאילי לי את הטלפון.‬
‫עלולים לפטר אותי.‬
‫בנצ'יה...‬
‫בבקשה.‬
‫יודע מה?‬
‫נראה לי ששכחתי לתת לגברת נוימן את הכדורים שלה.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫ריגר.‬
‫סליחה?‬
‫הלו?‬
‫ויקטור?‬
‫זה באמת אתה?‬
‫כן, רות סיפר לי. לא האמנתי.‬
‫מה שלומך, ידידי?‬
‫רציתי לבוא אליך,‬
‫אבל אמרו לי שאסור לבקר אותך.‬
‫סליחה?‬
‫הודעה לתקשורת?‬
‫מילה?‬
‫בבית החולים אמרו לי שאתה לא עובד שם.‬
‫רוצה להיכנס?‬
‫כאן אתה גר?‬
‫כן. בינתיים.‬
‫אלוהים.‬
‫אני נתתי לך אותו, לא?‬
‫כן, ב-2019.‬
‫נו?‬
‫נו מה?‬
‫פיטרו אותך?‬
‫זה קשור לזה?‬
‫"ויקטור לארנץ התעורר מתרדמת." ממתי זה?‬
‫מהבוקר.‬
‫אני מקבלת התראה כששמה של ג'וזי מופיע. כתוב שאתה הצלחת להעיר אותו.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫אז זה מה שעשית בשנתיים האחרונות?‬
‫הייתי חייב לוויקטור לארנץ.‬
‫ולך.‬
‫הרבה מאוד.‬
‫לי?‬
‫הייתי אבא גרוע.‬
‫אתה עדיין כזה.‬
‫עוד משהו?‬
‫- אני לא יודע איפה להתחיל... - אולי כדאי שנצא מכאן.‬
‫אני לא סובלת את המקום הזה.‬
‫כן...‬
‫עמיתי.‬
‫טוב לראות שאתה מגיב היטב לפיזיותרפיה.‬
‫תגיד לי אם תצטרך משהו.‬
‫טלפון.‬
‫הוצאתי הודעה לעיתונות.‬
‫אז אין הצדקה למנוע ממני דברים עכשיו.‬
‫- מה זאת אומרת? - אתה...‬
‫אתה חושש שאתבע אותך כי הענקת לי טיפול לא נכון במשך שנתיים.‬
‫עורך הדין שלי, וולפגנג ריגר.‬
‫פרופסור גסל.‬
‫עיתוי מושלם, פרופסור גסל.‬
‫אני זקוק לכל המסמכים הרפואיים הקשורים לד"ר לארנץ.‬
‫רשימה של התרופות שקיבל והרופאים שטיפלו בו.‬
‫אני יכול לתת לך, אבל אינך זקוק לזה.‬
‫מר לארנץ קיבל את הטיפול הטוב ביותר.‬
‫אני בטוח בזה. ובכל זאת, אני זקוק למסמכים.‬
‫כמובן.‬
‫ולפני שאשכח,‬
‫הייתי צריך להיכנס בכוח כדי לבקר את הלקוח שלי.‬
‫עליך להבין, פרופסור גסל. ד"ר לארנץ אינו אסיר.‬
‫הוא יכול לקבל מבקרים בכל עת.‬
‫זה לא אמור להיות כך, אבל האבטחה שלנו הדוקה מאוד.‬
‫אני מבין.‬
‫ברשותך, ברצוני לדבר עם הלקוח שלי בפרטיות.‬
‫ויקטור.‬
‫קמת לתחייה.‬
‫אני מצטער.‬
‫קיוויתי שוויקטור לארנץ הוא המפתח להיעלמותה של ג'וזי.‬
‫טעיתי.‬
‫את חושבת הרבה על ג'וזי?‬
‫בכל יום.‬
‫היא תמיד רצתה כלב.‬
‫היא חשבה לקרוא לו "סינבד".‬
‫אבל מעולם לא הרשו לה.‬
‫היא תמיד הייתה כלואה בבית הזה,‬
‫ולא היו לה חברים לפני שהכרנו.‬
‫זה היה ממש עצוב.‬
‫היה לה טוב רק באמסטרדם.‬
‫לשם יצאתם לטיול בי"ס?‬
‫היא לא סבלה שם מדימומים מהאף או מכאבי בטן.‬
‫אבל כשחזרה, הכול התחיל שוב.‬
‫למה לא סיפרת לי את זה?‬
‫כי לא ראיתי אותך.‬
‫מילה, את באה?‬
‫- אני צריכה ללכת. - אין בעיה.‬
‫אני שמח שבאת אליי.‬
‫גם אני. אפשר לעשות את זה יותר, אם אתה רוצה.‬
‫ד"ר גרולקה, רות מדבר.‬
‫תשמע, אני צריך לבדוק משהו בתיק של ג'וזפינה לארנץ.‬
‫כן, אבוא אליכם.‬
‫הנה. הכנסתי כבר את המספר שלי.‬
‫איזבל יודעת‬
‫שהתעוררתי?‬
‫היא ניתקה איתי קשר.‬
‫איפה היא?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫את...‬
‫הדו"ח הטוקסיקולוגי שלי.‬
‫- הנה. - למה אתה צריך אותו?‬
‫אני צריך לדעת מה לקחתי אז, את המינון המדויק.‬
‫פנקס המרשמים שלי אצלך?‬
‫אתה...‬
‫בשולחן שלך, כמו שאמרת.‬
‫עט. אני צריך עט.‬
‫אתה צריך לעשות לי טובה.‬
‫מה אתה מתכנן?‬
‫אתה סומך עליי?‬
‫אל תשאל שאלות, בבקשה.‬
‫ויקטור, ג'וזי לא תחזור.‬
‫תשלים עם זה ותתחיל לחיות שוב את חייך.‬
‫את חיי?‬
‫אילו חיים?‬
‫בית מרקחת‬
‫אתה הולך אליה?‬
‫בבקשה, גוסטב, תישאר. תחשוב על ויקטור. חכה. אני אוהבת אותך.‬
‫אני זקוקה לך. אני אוהבת אותך.‬
‫תראי אותך. את מעוררת רחמים.‬
‫אימא?‬
‫אימא.‬
‫- ויקטור, אני... - לך עכשיו, בבקשה.‬
‫אסור שתהיה פה כשימצאו אותי.‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי.‬
‫ויקטור, אני חייב לספר לך משהו.‬
‫לא.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫אני יודע מה אני עושה.‬
‫היי.‬
‫היי, סינבד.‬
‫תמיד תהיתי למה אנשים באים לאי בעונה הזו.‬
‫חוץ ממך, אין אף תייר בפארקום.‬
‫תודה על החברה.‬
‫מינימרקט פארקום‬
‫בנצ'יה.‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫אנה שפיגל נמצאת?‬
‫גברת שפיגל עזבה הבוקר.‬
‫אוקיי.‬
‫על לא דבר.‬
‫גברת שפיגל?‬
‫תירגע.‬
‫- ד"ר רות. - ד"ר גרולקה.‬
‫אני מצטער שנאלצת לחכות הרבה כל כך.‬
‫- אני הולכת. לנעול? - אני אנעל. נתראה מחר.‬
‫להתראות. טוב לראות אותך, ד"ר רות.‬
‫הנה התיק של ג'וזי לארנץ.‬
‫ערכנו את בדיקות האלרגיה הרגילות. שום דבר.‬
‫ואז הוספנו עוד בדיקות. כלום.‬
‫התסמינים של ג'וזפינה היו כרוניים, נכון?‬
‫בזמן שהייתה מטופלת פה, כן.‬
‫ד"ר גרולקה, הבת שלי אמרה‬
‫שלג'וזפינה לא היו שום תסמינים במשך שבוע במהלך טיול של בית הספר.‬
‫היא לא התעלפה, לא ירד לה דם מהאף, שום דבר.‬
‫אולי זה צירוף מקרים?‬
‫כל דבר יכול להיות. השאלה היא אם זה סביר.‬
‫בוא איתי.‬
‫רק כדי להיות בטוח שהבנתי נכון,‬
‫אנחנו מדברים על הרעלה.‬
‫אתה אמרת, לא אני.‬
‫בוא נניח באופן היפותטי שמדובר בהרעלה.‬
‫אילו תרופות צריך לרשום כדי לגרום לתסמינים כאלה?‬
‫הרבה. כל מיני דברים. בוא נתחיל במובן מאליו.‬
‫תרופה לדילול הדם בשביל הדימומים מהאף.‬
‫אספירין.‬
‫בדיוק. אם ילדים מקבלים אספירין בקביעות...‬
‫מר גרולקה?‬
‫אתה יודע שחומרים רפואיים הנמצאים בכדורים מועברים על ידי נשאים?‬
‫כן.‬
‫כמו קורנפלור?‬
‫אם אתה אלרגי לנשאים האלו...‬
‫- אילו תסמינים יופיעו? - דימומים מהאף,‬
‫- כאבי בטן... - עילפון.‬
‫אם לא מחפשים, בלתי אפשרי למצוא את זה.‬
‫זה צריך להיות מישהו שנמצא איתה בקשר מתמיד.‬
‫הרעלה כזו מתרחשת במשך שנים.‬
‫חבר טוב של המשפחה, שמרטפית...‬
‫הורה.‬
‫מר רות, נראה לי שאפשר‬
‫להאשים אותך בהטרדה בשלב זה.‬
‫אתה מבין בזה יותר ממני.‬
‫תגיד,‬
‫המושג "תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח" אומר לך משהו?‬
‫זו הפרעה מדומה שבה האדם,‬
‫החולה, גורם לאחרים לחלות בכוונה.‬
‫נכון. לרוב מדובר בילדיו.‬
‫מישהו הרעיל את ג'וזי לארנץ. במשך כמה שנים.‬
‫זה היה מישהו במשפחה או אדם קרוב.‬
‫אתה מאשים אותי, מר רות?‬
‫אתה מסתיר משהו.‬
‫ואני אגלה במה מדובר.‬
‫סליחה על ההפרעה. אתה ויקטור לארנץ?‬
‫כן.‬
‫שמי אנה שפיגל. אני זקוקה רק לכמה רגעים מזמנך.‬
‫הייתי טובה יותר בפעם הקודמת, נכון?‬
‫אין לך שמיכות להציע לי, או אחת מכוסות התה המפורסמות שלך?‬
‫בוא.‬
‫שב.‬
‫בוא נתחלף בתפקידים הפעם.‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫מה עשית לה?‬
‫אני?‬
‫מה נראה לך שעשיתי בה?‬
‫אני רק יציר דמיונך.‬
‫אני רוצה לדעת את האמת.‬
‫האמת עלולה להיות קטלנית לפעמים.‬
‫מר לארנץ? הלו? אתה שומע אותי?‬
‫ד"ר הלברשטאט! מקרה חירום!‬
‫דיברנו על הילדה‬
‫שפחדה לחזור הביתה בגלל הרוע שנמצא שם.‬
‫היא אהבה להיות בבית.‬
‫למה היא רצתה לברוח?‬
‫מתבגרים.‬
‫זה מה שהיא הייתה?‬
‫או שהייתה ילדה?‬
‫ילדה שנמאס לה להיות חולה.‬
‫כשג'וזי לא הייתה בבית,‬
‫היא הרגישה טוב.‬
‫אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫אתה מפחד.‬
‫ממה?‬
‫תרשה לזה לקרות.‬
‫מי את?‬
‫"והצל אותי‬
‫"כפי שהצלתני אז ממוות.‬
‫"כעת מן החיים פה,‬
‫"מיתה שנייה."‬
‫- "והצל אותי..." - הצל אותי...‬
‫- "כפי שהצלתני אז ממוות..." - כפי...‬
‫- "כעת מן החיים פה..." - כעת מן החיים פה...‬
‫- "מיתה שנייה." - מיתה שנייה.‬
‫- "והצל אותי..." - הצל אותי...‬
‫- "כפי שהצלתני אז ממוות..." - כפי שהצלתני...‬
‫- "כעת מן החיים פה..." - מן החיים פה...‬
‫"מיתה שנייה."‬
‫"והצל אותי‬
‫"כפי שהצלתני אז ממוות.‬
‫"כעת מן החיים פה, מיתה שנייה."‬
‫"והצל אותי, כפי שהצלתני אז ממוות.‬
‫"כעת מן החיים פה, מיתה שנייה."‬
‫"והצל אותי, כפי שהצלתני אז ממוות.‬
‫"כעת מן החיים פה, מיתה שנייה."‬
‫תמסור את הכדור, ריגר.‬
‫שלום, ויקטור.‬
‫ברוך הבא, ויקטור.‬
‫- דופק? - לא.‬
‫דפיברילטור.‬
‫הרסת לי את המשפחה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אני קיימת רק...‬
‫כאן.‬
‫תפסיק להשתמש בי.‬
‫אימא?‬
‫תפסיקי.‬
‫- אימא? - אימא?‬
‫תפסיקי.‬
‫- אימא! - אימא!‬
‫אימא!‬
‫די!‬
‫אל תעזבי אותי, אימא.‬
‫אל תעזבי אותי.‬
‫אל תעזבי אותי, ג'וזי.‬
‫אני הייתי הרוע בבית.‬
‫תצטרך לעשות לבד את הצעד האחרון אל האמת.‬
‫אולי כבר מאוחר מדי.‬
‫אנו על סף מוות.‬
‫- טעינה ל-150. - טעון!‬
‫להתרחק!‬
‫שוק!‬
‫טעינה ל-170!‬
‫- טעון. - להתרחק!‬
‫שוק!‬
‫תרגום כתוביות: סמדר פיסיק‬
‫בקרת כתוביות: דניאלה מגדל‬