‫אדרנלין.‬
‫מיליגרם אחד.‬
‫אסיסטולה.‬
‫פרפור פרוזדורים.‬
‫דפיברילטור, מהר!‬
‫- טעינה ל-150. - טעון.‬
‫להתרחק!‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫טעינה ל-170.‬
‫- טעון. - להתרחק!‬
‫כן, הלו?‬
‫ערב טוב, מר לארנץ. זה רות. סליחה על ההפרעה בשעה מאוחרת כזו.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬
‫איפה מצאת את התיק של הבת שלי?‬
‫מצאתי אותו מאחורי פחי האשפה שלנו.‬
‫מילה קנתה בסתר שני כרטיסי רכבת לאמסטרדם.‬
‫בכרטיס האשראי שלי. למחר.‬
‫נו?‬
‫הכרטיסים הם למילה ולג'וזי.‬
‫סליחה?‬
‫אין לי מושג מה הן חשבו.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫הבת שלי לא הייתה עושה את זה.‬
‫היא לעולם לא תשקר לי.‬
‫יציאה ב-8:00.‬
‫מהתחנה המרכזית.‬
‫אני בטוח שזה היה הרעיון של מילה.‬
‫אני מצטער, אבל לבת שלך הייתה השפעה רעה‬
‫על ג'וזי מלכתחילה.‬
‫הייתי צריך להתערב קודם.‬
‫אל תיפגע כל כך.‬
‫הן בנות 13, בגיל הזה עושים צרות.‬
‫כן.‬
‫סוף סוף הצלחת להוריד את המשפחה שלי לרמה שלך.‬
‫אני צריך לדבר איתך, ג'וזי.‬
‫ג'וזי!‬
‫את עדיין כועסת?‬
‫ריתקתם אותי.‬
‫את עדיין יכולה ללכת לבית הספר.‬
‫תודה, אבא. מותר לי?‬
‫אתם באמת מרשים לי ללכת לבי"ס?‬
‫לגמרי לבד?‬
‫- כואבת לך הבטן שוב? - תפסיק.‬
‫אתם לא מרשים לי כלום.‬
‫לא טלפון, לא אינטרנט, כלום. רק מפני שרציתי לצאת.‬
‫השתכרת במאואר פארק.‬
‫אני יודע שזה לא נעים, אבל זה יעבור.‬
‫מתי?‬
‫כשאימא כבר לא תכעס.‬
‫- אז תדאג שהיא תפסיק לכעוס. - אני לא יכול.‬
‫אז מה אתה עושה פה?‬
‫עשינו פעם הסכם, זוכרת?‬
‫שתמיד נספר את האמת זה לזה.‬
‫כן.‬
‫אז רציתי לדעת אם משהו מטריד אותך.‬
‫חוץ מזה שאני כלואה כאן?‬
‫זה הכול?‬
‫- אין לך מה לספר לי? - לא.‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫לא, אבא. בכנות. אין לי מה לספר לך.‬
‫שבועת זרת וכל זה.‬
‫אבא?‬
‫כן?‬
‫שוב שכחת לדפוק בדלת.‬
‫המטפל על-פי סבסטיאן פיצק‬
‫אלוהים, ויקטור.‬
‫למה אתה מתגנב ככה?‬
‫חיפשתי משהו.‬
‫אתה יכול לקחת את ג'וזי לבית הספר מחר? יש לי תור לרופא.‬
‫כן, בטח. כמובן.‬
‫אתה מתכוון לעמוד שם או שאתה בא למיטה?‬
‫אני כבר בא.‬
‫אל תעשה רעש.‬
‫האמת‬
‫היום שבו ג'וזי נעלמה‬
‫- אני לא רעבה. - תאכלי את זה.‬
‫היי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סוער היום, מה?‬
‫- תאכלי. - אבל אני לא רעבה.‬
‫אז לפחות תשתי את המיץ שלך.‬
‫תעשי מה שאני אומרת או שיהיו לזה השלכות.‬
‫- שום ארוחת בוקר. - מה קורה פה?‬
‫- השתגעתם שניכם? - ויקטור.‬
‫- אני יודע מה תכננת עם מילה. - מה?‬
‫ספרי לה.‬
‫אילו שטויות‬
‫היא הכניסה לך לראש עכשיו?‬
‫הן רצו‬
‫לנסוע לאמסטרדם היום.‬
‫הן כבר קנו כרטיסים.‬
‫זה נכון?‬
‫ג'וזי, מה הבעיה שלך?‬
‫אני מרימה ידיים.‬
‫אני צריכה להגיע לרופא.‬
‫- אני יכולה ללכת לבי"ס? - לא היום!‬
‫אני שונאת אתכם.‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫חומר הדברה‬
‫- ויקטור. - וולפגנג, ידעתי.‬
‫ידעתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫- זאת איזבל. - על מה אתה מדבר?‬
‫שניסתה להרעיל את ג'וזי.‬
‫- על מה אתה מדבר? - וולפגנג...‬
‫היא רוצה להיפטר מאיתנו בשביל הכסף.‬
‫ויקטור, תקשיב.‬
‫אתה מדבר שטויות.‬
‫אני צריך ללכת. מוכרחים לצאת מכאן.‬
‫ויקטור.‬
‫- בואי. - מה?‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫- איך השגת את התיק שלי? - מאבא של מילה. בואי!‬
‫לאן הולכים?‬
‫אימא לא במצב טוב. היא חולה. אנחנו כבר לא יכולים לסמוך עליה.‬
‫אבל אל תפחדי. אני אשמור עלייך.‬
‫אתה מכאיב לי!‬
‫בואי.‬
‫היא חזרה.‬
‫מהר.‬
‫- מה קורה? - לא עכשיו.‬
‫- מה קורה? - בואי!‬
‫אנחנו צריכים להסתתר. בואי.‬
‫למה?‬
‫ג'וזי! ויקטור!‬
‫בואי! מהר!‬
‫מכאן.‬
‫תתכופפי.‬
‫מה קורה?‬
‫ג'וזי? ויקטור?‬
‫כמה זמן תוכלי לעצור את הנשימה?‬
‫להיכנס למים? השתגעת?‬
‫ג'וזי, חשוב שתעשי מה שאני אומר לך.‬
‫בואי.‬
‫- בואי. - אבל למה...‬
‫אבא...‬
‫חכי.‬
‫ג'וזי?‬
‫זה נגמר. הצלחנו.‬
‫הכול בסדר.‬
‫זה נגמר.‬
‫ג'וזי?‬
‫לא.‬
‫ג'וזי!‬
‫לא!‬
‫תתעוררי!‬
‫להתרחק!‬
‫שוק!‬
‫ג'וזי.‬
‫קצב סדיר.‬
‫אבא.‬
‫תודה לאל.‬
‫תמדדי לו לחץ דם.‬
‫מודדת.‬
‫איזה סיפור נפלא, ויקטור.‬
‫אבל אמרנו שאנחנו רוצים את האמת.‬
‫היא בחיים. ג'וזי בחיים.‬
‫תראה. תסתכל טוב.‬
‫היא חזרה.‬
‫שמן פשתן‬
‫ג'וזי!‬
‫ויקטור!‬
‫ג'וזי!‬
‫תתעוררי!‬
‫בואי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫ג'וזי?‬
‫- ג'וזי! - אני מרגישה יותר טוב.‬
‫- אולי פשוט נחזור הביתה? - ממש לא.‬
‫אנחנו הולכים לרופא.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫אני הרגתי אותה.‬
‫הרגתי את ג'וזי.‬
‫זה סוף הטיפול.‬
‫כן.‬
‫מעתה והלאה, תצטרך להסתדר בלעדיי.‬
‫בהצלחה.‬
‫מרפאת הפארק‬
‫אני לא מצליח להתקדם איתו. הוא מסרב לכל טיפול.‬
‫ראית את הסדק הזה?‬
‫סליחה?‬
‫הסדק.‬
‫שם למעלה.‬
‫הוא חדש?‬
‫או שהוא תמיד היה שם?‬
‫יש לי תחושה שהכול מסביבי‬
‫מתמוטט.‬
‫מה נעשה לגבי לארנץ?‬
‫הוא לא רוצה שום טיפול, או שהוא לא רוצה שאתה תטפל בו?‬
‫הוא רק רוצה לדבר עם רות.‬
‫לא עם אף אחד אחר.‬
‫לא עם עורך הדין שלו?‬
‫איתו בכלל לא.‬
‫אם הוא רוצה את רות,‬
‫תן לו את רות.‬
‫- אינז. - קראת לי?‬
‫שבי לך.‬
‫שבי. בבקשה.‬
‫כשדיברנו לאחרונה,‬
‫רצית תפקיד אחר.‬
‫נכון?‬
‫כשדיברנו לאחרונה אמרת‬
‫שאני זקנה מכדי להיות העוזרת שלך.‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫זו בוודאי הייתה אי הבנה.‬
‫שמעתי שהתפקיד‬
‫פנוי שוב?‬
‫הייתי רוצה מאוד שתיקחי אותו.‬
‫מה את אומרת?‬
‫מה זה?‬
‫מכתב שנאמר בו שאתה מפטר אותי.‬
‫לאלתר.‬
‫בהתחשב בעשרת שבועות החופשה שצברתי,‬
‫בנוסף לבונוס שווה ערך לשנתיים משכורת‬
‫על שירותיי הנאמנים.‬
‫כל מה שאתה‬
‫צריך לעשות...‬
‫זה לחתום.‬
‫גברת מרגנטהיימר.‬
‫בשנים הרבות שהייתי כאן,‬
‫ראיתי הכול.‬
‫באמת הכול.‬
‫אבל אל תדאג.‬
‫אני אשתוק לנצח.‬
‫- מר רות. - אני יודע.‬
‫תודה שבאת מהר כל כך.‬
‫עדיף פה מאשר בחניון.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫אתה יודע מה קרה?‬
‫הוא היה בפארקום שוב.‬
‫סליחה?‬
‫הוא רוצה להתוודות.‬
‫הוא רוצה להתוודות שהוא הרג את ג'וזי.‬
‫הוא הרג אותה?‬
‫למה להעיר דובים מרבצם?‬
‫אתה לא רוצה לדעת מה באמת קרה?‬
‫אני רוצה במה שהכי טוב לוויקטור.‬
‫הוא סומך עליך. תשכנע אותו להניח לזה.‬
‫אתה עורך הדין שלו.‬
‫הוא לא רוצה לראות אותי.‬
‫דיברנו בטלפון. התרגזתי.‬
‫התרגזת?‬
‫למה?‬
‫הוא חזר עכשיו לחיים.‬
‫אני לא רוצה שהוא יוותר שוב על הכול.‬
‫תגיד, איך אפשר בעצם לרכוש משככי כאבים‬
‫ותרופות פסיכואקטיביות‬
‫כשאתה מרותק למיטה ולא מסוגל לזוז?‬
‫מאין לי לדעת?‬
‫לברר מי קנה תרופות בפיקוח עבור ויקטור לארנץ‬
‫לא ייקח יותר מחצי יום.‬
‫שים לב לטון שלך.‬
‫שים לב לשקרים שלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תראה, בכל שנות העבודה שלי, דבר אחד לא השתנה.‬
‫ברגע שהסודות נחשפים, כולם מרגישים טוב יותר.‬
‫לא טוב לך עם זה.‬
‫מה שאתה עושה לא עוזר לאף אחד.‬
‫רק רציתי לעזור לחבר הכי טוב שלי.‬
‫איפה איזבל לארנץ?‬
‫למען האמת, אם זה היה תלוי בי,‬
‫לעולם לא היית נכנס הנה שוב.‬
‫למען האמת, לא אכפת לי מה אתה חושב.‬
‫החוצה.‬
‫- על פי הנהלים עליי... - החוצה!‬
‫הנה.‬
‫אם אתה רוצה להתאבד,‬
‫תעשה את זה כמו שצריך.‬
‫אבל זה לא יחזיר את הבת שלך.‬
‫ואתה גם לא תזכה במחילה.‬
‫אני לא מאמין במחילה.‬
‫קודמי בתפקיד הסתיר טעות שעשה בטיפול בך.‬
‫סחטתי אותו‬
‫כדי להפוך למנהל המחלקה הזאת.‬
‫בשבילך.‬
‫בשביל ג'וזי.‬
‫ובשביל מילה.‬
‫אני מסגיר את עצמי.‬
‫מה תגיד?‬
‫מה?‬
‫שהיה לך חיזיון בזמן שהיית בתרדמת?‬
‫אתה בטוח שהכול קרה כמו שנדמה לך?‬
‫אתה מודע לכך שיש קורבן נוסף?‬
‫איזבל.‬
‫אני לא יכול...‬
‫גם אם הייתי יכול, אני לא יודע איפה היא.‬
‫אני יודע.‬
‫מתי נגיע לשם?‬
‫עוד שעה בערך.‬
‫עוד שעה נסיעה.‬
‫אני מבין אנגלית.‬
‫אני מקווה שזו לא הכתובת הנכונה.‬
‫כאן?‬
‫זו הכתובת שנתת לי.‬
‫הגענו.‬
‫אולי אין אף אחד בבית.‬
‫מוכן?‬
‫לא.‬
‫בוא נגמור עם זה.‬
‫מי שם?‬
‫גברת לארנץ, זה רות. מרטין רות.‬
‫אני מניח שהודיעו לך.‬
‫תניחי לנו להיכנס?‬
‫איזבל.‬
‫שלום, ויקטור.‬
‫יש לך בית יפה.‬
‫מה אתה עושה פה, ויקטור?‬
‫רציתי...‬
‫אני מצטער.‬
‫במה זה יעזור?‬
‫זה נועד להקל את רגשות האשם שלך?‬
‫לא.‬
‫אז...‬
‫מה אתה מקווה להשיג בביקור פה?‬
‫אני מתכוון להסגיר את עצמי למשטרה.‬
‫ויקטור...‬
‫איפה הגופה?‬
‫סליחה?‬
‫מעולם לא מצאו אותה. איפה הגופה?‬
‫אני רוצה שתלכו עכשיו.‬
‫סינבד, בוא הנה.‬
‫סינבד?‬
‫היא כאן?‬
‫ג'וזי.‬
‫מה שאימא סיפרה לי עליך נכון?‬
‫מעולם לא רציתי‬
‫לפגוע בך.‬
‫אבא?‬
‫תדפוק בדלת לפני שאתה נכנס בפעם הבאה.‬
‫אבל פגעת בה.‬
‫אתה פגעת בה.‬
‫אסלין 50‬
‫פגעת בה במשך שנים.‬
‫תורידי את הראש.‬
‫תישעני קדימה. כן.‬
‫זה תכף יעבור.‬
‫תודה, אבא.‬
‫היא גם הבת שלי!‬
‫הבנת אותי?‬
‫ידעת שהיא אלרגית.‬
‫רצית להשאיר אותה בקרבתך.‬
‫מינכהאוזן באמצעות שליח.‬
‫אתה הרעלת אותה.‬
‫אבא, אני...‬
‫לא רציתי לאבד אותך.‬
‫אימא!‬
‫לא רציתי לאבד אף אחד שוב לעולם.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫הייתי מוכרחה להגן עליה.‬
‫ממך.‬
‫איזבל?‬
‫ויקטור התקשר אליי כרגע.‬
‫קרה משהו?‬
‫הוא אמר שאת מרעילה את ג'וזי.‬
‫הוא לא נשמע טוב.‬
‫אני חוזרת לשם.‬
‫- איזבל, תיזהרי. - נמאס לי.‬
‫מוכרחים להרחיק מפה את ג'וזי.‬
‫- וולפגנג? - כן.‬
‫אני אגיע בהקדם האפשרי, אוקיי?‬
‫ג'וזי?‬
‫ויקטור!‬
‫שמן פשתן‬
‫בואי, ג'וזי, צריך...‬
‫בואי, ג'וזי.‬
‫בואי. אנחנו צריכים למהר.‬
‫אנחנו צריכים לחזור. בואי.‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה. בואי איתי.‬
‫קדימה.‬
‫לא!‬
‫ג'וזי! לא!‬
‫ג'וזי!‬
‫ג'וזי,‬
‫תישארי איתי.‬
‫ג'וזי!‬
‫אלוהים!‬
‫רק רציתי שתבריאי.‬
‫אני יודעת, אימא.‬
‫איזבל!‬
‫איפה את?‬
‫כאן למטה, ליד הגשר.‬
‫אלוהים!‬
‫הוא עשה את זה?‬
‫היא צריכה לצאת מכאן. להתרחק ממנו.‬
‫איך תעשי את זה?‬
‫אסור לאפשר לו להתקרב אליה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫הוא לעולם לא יסכים.‬
‫ויקטור‬
‫- ויקטור? - איזבל.‬
‫ג'וזי נעלמה.‬
‫איזבל?‬
‫שמעת אותי?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫היא נעלמה!‬
‫ג'וזי נעלמה! אני במרפאה ואני לא יודע איפה היא!‬
‫אני לא יודע איפה היא!‬
‫ויקטור!‬
‫אין לך מושג אילו השלכות עלולות להיות לזה.‬
‫אני אמורה לחכות שיצליח להרוג אותה בפעם הבאה?‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה לבד.‬
‫וולפגנג, תעזור לי.‬
‫תעזור לנו.‬
‫וולפגנג עזר לנו.‬
‫בזכותו יכולנו להתחיל בחיים חדשים פה.‬
‫חשבת שג'וזי נעלמה.‬
‫אז העלמנו אותה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫לעולם לא אחזור לכאן.‬
‫היא מאושרת?‬
‫מאושרת יותר משהייתה אי פעם.‬
‫זה טוב.‬
‫כן, גברת ברטמן.‬
‫נעשה את זה.‬
‫כן, אני יכולה לשלוח גם את זה.‬
‫אין בעיה. כן.‬
‫בדיוק.‬
‫גברת ברטמן? אחזור אלייך בעוד רגע.‬
‫להתראות.‬
‫שלום.‬
‫- שלום. - נו?‬
‫מה דעתך?‬
‫מצאת את הייעוד שלך.‬
‫ואתה?‬
‫מצאת את שלך?‬
‫שוב, כן.‬
‫תבואי לבקר.‬
‫בהחלט.‬
‫ואביא עציץ יפה.‬
‫כבר יש לי אחד.‬
‫תמיד אפשר יותר.‬
‫דרך אגב, ההזמנה שלך הגיעה.‬
‫רוצה לראות?‬
‫זה זן נדיר מאוד. מוצא חן בעיניך?‬
‫כן, הוא יפה.‬
‫הוא בטח עבור מישהו מיוחד מאוד.‬
‫תהיתי כמה זמן ייקח אחרי הפיטורים‬
‫עד שתופיע כאן.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫לאוסף הוורדים שלך.‬
‫אני משער שאין לך שום דבר טוב להגיד עליי.‬
‫אני לא חושב שיש לך מושג אילו דברים רעים אני יכול להגיד עליך.‬
‫פרופסור, אני מצטער, בכנות.‬
‫לא הייתה לי ברירה אחרת...‬
‫חוץ מלסחוט אותי.‬
‫כשג'וזי לארנץ נעלמה,‬
‫איבדתי גם את הבת שלי.‬
‫ניסיתי‬
‫לתקן את הטעויות שלי בשנתיים האחרונות.‬
‫מה נהג לומר‬
‫לארנץ, המנטור שלך לשעבר?‬
‫"אין התקדמות ללא סיכון."‬
‫אתה ניצחת.‬
‫אני הפסדתי.‬
‫אני לא רואה את עצמי כמנצח.‬
‫ונראה לך שזה עוזר לי במשהו?‬
‫לא.‬
‫אבל זה עוזר לי.‬
‫רות, אני יודע למה באת.‬
‫אתה מחפש מחילה.‬
‫סליחה.‬
‫אבל לא תקבל זאת ממני.‬
‫ד"ר מרטין רות פסיכיאטר‬
‫אבא.‬
‫קדימה, אבא. תחייך.‬
‫לא ככה.‬
‫כמו שצריך.‬
‫אז ככה.‬
‫תשמרו על עצמכן.‬
‫- באמת, אבא? - אמסטרדם מסוכנת.‬
‫היא מלאה בסוחרי סמים.‬
‫כן, אבל אנחנו כבר לא ילדות.‬
‫אתן רק בנות 16.‬
‫היי.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫תודה.‬
‫נחמד שאנחנו לא צריכות להסתתר.‬
‫לקחתן הכול? טלפונים? דרכונים?‬
‫- כמובן, אבא. - יופי.‬
‫תבדקי. עדיף להיזהר ולא להצטער.‬
‫לקחתי הכול.‬
‫אנחנו צריכות לעצור בדרך.‬
‫יש לנו מספיק זמן?‬
‫הרכבת יוצאת בעוד שעתיים.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫בטוחה לגמרי?‬
‫בשבועות האחרונים הוא החל להסתגר.‬
‫טוב, אל תיבהלי כשתראי אותו.‬
‫שלום, אבא.‬
‫תרגום כתוביות: סמדר פיסיק‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬