Bună dimineața, îngeraș!
Trezește-te și hai la cumpărături!
Ceea ce tu nici nu știi
E că sunt un ratat N-am știut niciodată când să renunț
Ce faci, Leia? Ne cam zdruncini. Apeși frâna prea des.
Ne strici tot cheful. Ce ai?
Departe de casa mea
În orașul ăsta încins Dar îmi păstrez sângele rece
Ar fi bine să le spui
Când îi vezi Că vei avea grijă să te plătească
Să te plătească cu bani-gheață
Nu fac favoruri
Nu fac așa ceva
Nu ți-ar plăcea să mă vezi
Să mă vezi când mă enervez
Indiferent cât de rău
Ai crede că sunt
IDOLUL
Sunt un bărbat mai rău
Un bărbat mai rău
Decât crezi tu că sunt
Uite un magazin Valentino! Oprește acolo!
Bună!
Dumnezeule!
Tu ești cea mai bună
Dă-le naibii pe toate celelalte
Sunt un bărbat mai rău
Decât știi tu
Mulțumesc.
Vă mulțumesc din suflet.
Bună! Ce faci?
- Bună! - Bine ați venit!
- Mulțumesc! - Mă bucur să vă văd.
Cu plăcere.
- O vezi pe tânăra de colo? - Da.
Ai de vânzare ceva la fel de frumos ca ea?
- Găsim noi câteva ceva. - Minunat!
- E o șampanie bună. Ce marcă e? - E specială pentru Valentino.
- Vai de mine! - Îți place?
E al naibii de sexy. Îmi vine s-o smulg de pe tine.
E superbă. Ce mai au? Uită-te la aia!
Asta îmi place. Dumnezeule! E superbă.
O poți face să pară mai sumară.
Asta plus tocuri e tot ce-ți trebuie. Joss, încercăm și pantofii ăștia.
Nu-mi plac fără toc. Ție îți plac ăștia?
Da, sunt drăguți. Merg prin casă. Ia uită-te la ăștia!
- Sunt măsura 38? - Da, așa cred.
Mulțumesc.
Vă vin bine.
Asta e frumoasă. O păstrăm.
Bluza asta s-ar potrivi bine.
Nu. Pare ieftină.
Care-i treaba cu tipul ăsta? Ce-i cu el?
E priceput. Lucrează la noi de ceva vreme.
Pe bune? Nu cred că e chiar așa de bun.
- Cred că i-ar plăcea bluza asta. - Eu nu cred.
- Vai de mine! - E o ținută superbă.
- Îți place? - Da.
Să nu te prind că te mai uiți la ea!
- Eu nu... - Să nu te prind că te uiți!
- Îmi cer scuze. - Să nu te prind!
Îți târâi fundul pe tot bulevardul Rodeo.
- Te strivesc de asfalt! - Scuze!
Te strivesc de asfalt.
Îmi pare rău. Nu știu ce vi s-a părut.
- N-am făcut nimic. - Arată-mi!
- Chaim? - Leia, te-am sunat de 14 ori.
- Unde ești? - Ești la noi acasă?
Bineînțeles. Dacă dai alarma, normal că vin la voi acasă, Leia.
Ți-am spus eu că târfa asta e retardată.
Chaim, tipul ăsta, Tedros, mă sperie rău de tot.
A pus stăpânire pe toată casa.
Dă-mi pistolul!
Cum adică a pus stăpânire pe casă?
Azi-dimineață eram în bucătărie și stăteam de vorbă cu Andrés.
A intrat în bucătărie și l-a concediat.
Mă doare în cot de chestia asta. Unde e Jocelyn în clipa asta?
Suntem la cumpărături.
Sunteți la... Sunt la cumpărături.
- Ce porcărie! - Ce-i cu tine?
N-am timp de porcării de-astea.
Îți bați joc de mine? V-ați dus la cumpărături?
Ți-am zis că târfa asta e retardată.
Trebuie neapărat să vezi cu ochii tăi.
A preluat controlul casei. El dictează.
Da, lucrez cu Jocelyn. Banii nu sunt o problemă.
Da, vreau să vină azi.
Când Mike Dean ajunge aici... E producătorul lui Kanye.
- Știu. - ...unde se poate instala?
O să discut asta cu Jocelyn.
Știu că poate ți-e greu să accepți asta,
dar eu sunt șeful.
Am înțeles.
De acord, dar tot trebuie să discut cu Jocelyn.
Leia!
Ești cumva retardată?
Ce ți-am spus adineaori?
Acum eu sunt șeful.
Ca la prezentare!
- E sexy. O cumpărăm. - S-o probez și pe-asta?
Mi-ar plăcea.
Îmi place.
- Să o probeze și pe asta? - Nu.
- Sigur? - Nu merge.
Fătălăul naibii!
Chaim, n-ai înțeles. Ne obligă să facem cumpărături.
Nu, dar a spălat-o pe creier.
Îi controlează creierul.
- Cum sunt probioticele? - Minunate. Privește!
- Dumnezeule! - E mult mai bine.
Arăți extraordinar.
Mult mai bine.
- Nu-i așa? - Ai corpul atât de musculos!
- Arăți superb. - Andrés!
Nu-mi mai pipăi iubita!
Tedros, ai înțeles greșit. El e...
Există limite.
- Provin dintr-o familie de doctori. - Tu ești doctor?
Nu, dar sora și tatăl meu practică medicina gastrointestinală.
Eu am un amic ginecolog.
Mă vezi că-mi bag degetul în toată lumea?
Iubitule, e totul în regulă.
Nu-i deloc în regulă ce a făcut perversul ăsta.
Nu-i așa?
Pleacă naibii de-aici!
Nu primesc ordine decât de la șefa mea.
De la cine? De la cea de colo?
Andrés, îmi pare tare rău, dar nu cred...
Cred că nu mai putem lucra împreună.
A fost o plăcere să lucrez cu tine, dar eu...
Îți doresc tot binele din lume.
Cu alte cuvinte: șterge-o dracului de-aici, Andrés!
Vorbesc serios.
Conduceam mașina pe bulevard și el o lingea în spate.
Nu știam ce să fac,
iar el îmi căuta privirea.
Sunt sigur că el a chemat paparazzii...
Așteaptă puțin!
Așteaptă puțin, Leia!
- Fink, cu ce te pot ajuta? - Chaim, tu vrei să mă omori?
Astăzi nu. De ce?
Vrei să-mi crească copiii fără tată? Asta vrei?
Fink, de ce i-aș dori asta cuiva?
Atunci hai să anulăm turneul!
Fink, ce te-a apucat? Vom câștiga milioane de dolari din turneu.
- Ce s-a întâmplat? - Milioane? Îmi dă dureri de stomac.
Îmi sângerează fundul ca unui puști de pe insula lui Epstein.
- Te-a dezamăgit vreodată? - Da, de vreo 6,7 milioane de ori.
- Ai uitat? - Cu excepția acelei situații speciale.
De ce îți place să alegi haine pentru noi?
Îmi doresc un pic de bun-gust, atâta tot.
Am gusturi bune.
Sincer...
Pe bune? Când eram mai mică, poate, dar crezi că nici acum n-am bun-gust?
Sincer, nu prea ai.
În ultimele zile ai avut bun-gust din belșug.
- Știi care cred că e problema? - Care?
Cred că ești homosexual.
Nu sunt homosexual.
Când ai spus-o, a sunat foarte homo.
Mă iei la mișto?
Tu mă iei pe mine la mișto?
Nikki m-a sunat că renunță la Păcătoasă de mare clasă,
singura piesă care chiar crește vânzarea de bilete.
- E adevărat că renunță la ea? - Așteaptă puțin!
Pornește radioul și dă-l foarte tare!
Gata, l-am pornit.
Fink, îmi pare rău, nu te mai aud. Suntem la studio.
Ești cu Jocelyn chiar în clipa asta?
Mi-a pus două piese noi, care vor sparge topurile.
Jocelyn are piese noi?
Bineînțeles că are piese. Ce te-a apucat?
Și eu de ce naiba nu le-am ascultat?
- Joss! - Da.
- E Fink la telefon. E disperat. - Vai de mine! De ce?
Nu-i spune că sunt îngrijorat!
Nu e îngrijorat. Are încredere deplină în tine.
Foarte bine. Spune-i să treacă pe-aici!
- Mi-e dor de el. - Lui Joss i-e dor de tine.
Trimite-mi piesele! Pune-mă pe difuzor! Vreau să le ascult.
Suntem prinși cu treabă. Te sun mai târziu. De acord?
Nu. Vreau doar...
Băga-mi-aș!
Dă-mi-o tare, tati!
- Acuma termin! - Nu termina în mine!
- Ba termin în tine. - Nu.
- Termin în tine. - Nu.
- Nu te las să termini în mine. - M-a durut.
- Scuze! - Ce ai?
- Nu te las să termini în mine. - Aproape mi-ai strâmbat-o.
Și eu ce fac?
Nu știu. Descurcă-te!
- Ce ne facem, Chaim? - Dă muzica mai încet!
- Mai ești pe fir? - Sunt foarte speriată.
Se comporta de parcă...
M-am speriat ca niciodată.
Calmează-te! Vă așteptăm acasă.
- Salut! - Bună!
Băga-mi-aș!
Ești dezgustător.
Hai să plecăm naibii de-aici!
Faceți loc! Dați-vă naibii la o parte!
E minunat.
Îți place ce vezi?
Tedros.
Chaim. Încântat de cunoștință.
- Ea e Destiny, partenera mea. - Mă bucur să te cunosc.
- Încântată. - Ce-i cu voi aici?
Nu se poate să trec doar ca să te salut?
Ba poți, dar de obicei vrei să discutăm ceva.
De fapt, piesa pe care ați înregistrat-o împreună...
Nu-mi pot lua gândul de la ea.
A fost doar o noapte de colaborare.
Nu mai spune! Pe bune?
O singură noapte!
Tu ai produs piesa aia?
Am produs-o mai mult împreună.
Știu că voi ați compus cântecul, dar am vrut să-i adaug voci.
Cred că piesa sună superb pe mai multe voci.
Se pricepe foarte bine la muzică. E de-a dreptul incredibil.
- Așa e. - Chiar este.
E impresionant pentru un autodidact.
- E aproape greu de crezut. - Știu, e aproape...
Chiar ne întrebam de unde ne-a picat norocul ăsta pe cap. De unde ești, amice?
Cum pana mea ai ajuns aici?
- Sunt chiar de aici, de fel. - Ești din LA?
- Da. - Dar nimeni nu s-a născut în LA.
- Exact. - Din ce zonă?
Hollywood.
- Ai copilărit în Hollywood? - Da.
Ca să vezi! Și eu.
- Să mori tu? - Da, acolo m-am născut.
Tu la ce școală ai mers?
Din păcate, n-am fost un elev eminent.
- Mi-e și jenă. - Ai fost exmatriculat?
- Da. - De la ce școală?
Dee, de ce încerci să-l faci de râs că a fost exmatriculat de la școală?
Dumnezeule!
Îmi pare tare rău. Te-ai simțit jenat?
Sinceră să fiu, și eu am fost exmatriculată.
- Ce mult semănăm! - Ai fost exmatriculată de la liceu?
- Am fost exmatriculată de la liceu. - De ce?
Le băteam pe pițipoance.
Nu pot să cred!
Nu e ceva...
Oare de ce nu mă mir?
Joss, m-ai rugat să-ți obțin un răgaz două săptămâni.
Aveți vreun plan împreună?
- Care e pasul următor? - Eu sunt amator.
Vreau să aduc pe cineva care să-mi sintetizeze ideile.
Am apelat la Mike Dean. Ai auzit de Mike Dean?
E minunat. Vine mereu prin clubul meu.
Dacă am auzit de Mike Dean?
Celebrul Mike Dean?
- Chiar avem nevoie de energia lui. - E cel mai bun.
- Iar ea merită ce-i mai bun. - Așa e.
Voi doi continuați să lucrați împreună.
Trei piese în două săptămâni, da? Să fie hituri!
- Nu orice piese. Hituri. - Hituri.
- Incontestabile. - Incontestabile.
- Nimic mai prejos. - Nimic mai prejos.
Știu că te distrezi, dar poți să te concentrezi pe colaborare?
- Da. - Fiindcă, sincer îți spun,
acum nimeni nu crede în tine.
- Mai ușor! - Nu.
Trebuie să știe adevărul. Să știe care e miza.
Dar nu e cazul s-o timorezi așa. Pui prea multă presiune.
Bun-venit în clubul timoraților!
Eu sunt timorat, ea e timorată.
Dacă ai avea simțul realității, ai fi și tu timorată.
Fiindcă e ultima șansă.
- Așa e. Are dreptate. - Nu ne permitem nicio greșeală.
Ia-o ca pe un factor motivator, dar asta e realitatea.
Zici că-l aduci aici pe Mike Dean?
Atunci de ce vă pierdeți vremea cu mine? Treceți la treabă!
- Haideți! - S-a făcut.
Trei hituri uriașe.
Vorbesc eu cu Nikki. Tu încearcă să nu-mi ruinezi cariera.
- Voi face tot ce pot. - Și nici pe a ta.
- Pa, Dee! - Pa, draga mea!
Îl ador pe tipul ăsta.
E un tip minunat.
A ieșit mai bine decât mă așteptam.
Da.
Cred că fata noastră a încurcat-o.
Bunica mi-a zis să n-am niciodată încredere într-un tip cu coadă de șobolan.
Așa! Dă-mi palme la fund!
Incredibil! Absolut incredibil!
De ce nu cânți despre mama ta?
Nu știu. Mi se pare că ar fi...
...ceva ce nu toată lumea ar vrea să audă.
Adică nu asta așteaptă de la mine.
Nu știu, mă cam sperie gândul.
- Da. - E ca și cum...
Cu cât ești mai sincer cu lumea, cu atât le dai mai multe motive să nu...
...să nu te mai placă, înțelegi?
Înțeleg.
- Da. - N-am cântat niciodată despre ceva...
- ...ceva sincer. - Da.
Sau care să însemne ceva pentru mine.
Poate să arunci ici-colo câte un vers. Ca un secret. Să nu înțeleagă nimeni.
Ai dreptate. Trebuie să nu înțeleagă nimeni.
Doar tu și cu mine.
Ți-a fost foarte greu când mama ta...
- ...când a murit? - Da.
Îmi pare rău.
A fost foarte bolnavă multă vreme și...
O țineam de mână când a închis ochii.
Îmi pare rău.
Dar simt că e încă prezentă.
E ciudat. Parcă ar fi încă prin casă,
în toți pereții, în toate ferestrele și în toate oglinzile.
Am senzația că parcă încă...
...mă privește.
Mulțumesc.
Xander, te-am chemat aici ca să-ți spun că...
...creațiile tale artistice pentru Jocelyn sunt de rahat.
Nu te contrazic.
Nu mă contrazici?
Tu ești directorul de creație. Ce vrei să spui?
- Știu. - Ce naiba are industria asta?
Toți urăsc ceea ce fac.
Bun-venit în industria muzicală!
Cum să publici ceva ce urăști?
- Sunt obligat să fac asta. - Cum adică ești obligat?
Poate să-mi vină cea mai tare idee din lume și adesea chiar îmi vine,
dar până la urmă nu contează decât ce vor producătorii și Jocelyn.
- Cum ți se pare Sunt o ciudată? - Cântecul?
- Da. - Merge.
- Merge? - E undeva la mijloc,
nu e o reinventare suficientă, ci o fată rea creată artificial.
Care a fost ultima fată cu adevărat rea din cultura populară?
Să zicem că ți-aș da mână liberă.
Tu ce-ai face?
Aș lua poza aia în care are spermă pe față...
...și aș pune-o pe coperta albumului.
- Să mor dacă n-aș face-o! - E o idee extraordinară.
Ești al naibii de inteligent.
Vrei să prizăm cocaină?
Nu. Toată cocaina din LA e înmulțită cu fentanil.
Nu și a mea.
Putem să oprim înregistrarea?
Opriți, vă rog!
Îmi pare rău. Nu simt tonul.
- De ce te-ai oprit? - Nu știu. O iau de la capăt.
Suna așa de bine! Eram în transă.
Cred că a ieșit mult mai bine cu trei încercări în urmă.
- Nu. Bați câmpii. - Ție cum ți s-a părut?
Cred că tocmai m-am îndrăgostit de tine.
Atunci cântă cu mine următoarea piesă!
Nu.
Nu?
Nu.
Dacă te-ar fi auzit Tedros, ai fi încurcat-o rău de tot.
- Poftim? - Rău de tot.
Nu ai voie să spui nu.
Voi nu aveți voie să spuneți nu?
- Da. - De ce?
Fiindcă atunci când spui nu îți refuzi o experiență.
- Dar nu orice experiență e benefică. - Discutabil.
Ăsta e un mod simplist de a privi lucrurile, Joss.
Cum adică?
Cele mai groaznice experiențe din viață pot fi și cele mai valoroase.
Artistic vorbind.
Așa e.
Nu știu ce să zic. Poate într-o anumită măsură.
Robert Plant a avut un fiu care a murit la vârsta de cinci ani.
După asta, el a compus All My Love,
care e unul dintre cele mai frumoase cântece din istorie.
Da, dar dacă Robert Plant ar fi avut de ales,
ar fi ales să nu-i moară copilul.
Ar fi fost o pierdere imensă pentru restul lumii.
Chiar credeți asta?
- Da. - Da.
Ce tâmpenie!
Chiar e o mare tâmpenie.
Câți oameni au venit să-ți spună că muzica ta le-a salvat viața?
- Mulți. - Mulți?
Și tu îi crezi când îți spun asta?
Da, îi cred.
Bine. Acum imaginează-ți că ai fi Robert Plant.
Imaginează-ți că ai pierdut o persoană dragă ție și că ai compus
unul dintre cele mai frumoase cântece de dragoste din toate timpurile.
Și apoi?
Crezi că pierzându-și fiul
a reușit să compună o piesă care a salvat viața multor oameni?
Da.
Și, ca atare, tu spui da la orice ți-ar cere oricine să faci?
- Da. - Da.
Absolut orice?
Orice.
Interesant.
Izaak, ridică-te și sărut-o pe Ramsey!
Ai văzut?
Da.
Ai fi făcut asta și dacă Leia era de față?
Da. Asta n-ar fi schimbat nimic, Jocelyn.
- Chiar dacă i-ai fi rănit sentimentele? - Da.
Sentimentele se pot schimba.
Ceea ce produci tu și lansezi către întreaga lume,
asta e o chestie nemuritoare.
Nu sentimentele lui Leia.
M-ai săruta și pe mine?
Dacă te-aș săruta pe tine? N-ar fi o idee bună.
De ce?
Știi bine că Tedros m-ar omorî.
- Ne ții un toast? - Da.
Când mama a cumpărat casa asta, mi s-a părut atât de mare,
încât mereu mi-era frică să nu mă simt și mai singură.
Fiindcă era atât de greu s-o umpli.
Știu că încă n-am apucat să vă cunosc pe toți foarte bine,
dar vreau să vă mulțumesc că ați apărut în viața mea
și mi-ați umplut-o cu muzică, inspirație și dragoste.
A însemnat enorm pentru mine
și cred că n-am mai fost atât de fericită de foarte multă vreme.
- Vă mulțumesc pentru asta. - Joss!
Iar ție, Tedros...
...îți mulțumesc că m-ai învățat să mă distrez din nou.
Pentru descoperirea familiei!
Noroc!
Xander a avut azi o idee sclipitoare.
- Nu. - Ba da, așa e.
- Ai avut. - Spune-mi și mie!
Aș vrea s-o mai rumeg puțin în minte.
- Nu, n-o mai rumega. - Ce idee?
Spune-o! E genială.
Da, de-abia aștept s-o aud.
- Haide! - Bine.
Am stat pe gânduri și...
...dacă drăguța ta casă de discuri e atât de obsedată
să te transforme în fată rea...
...ar trebui să luăm poza în care ai spermă pe față...
...și s-o punem pe coperta albumului.
- Sclipitor! - E aur curat.
Genial.
- Glumești, nu? - Aur.
- Nu glumesc. - Nu.
- În niciun caz! - De ce?
De ce? Dă-mi un motiv!
Fiindcă atâtea fete tinere te iau drept model.
- Vai de mine! - Și probabil că toate au văzut poza.
De fapt, sigur au văzut-o toate.
Bine, dar e cu totul altceva dacă te și mândrești cu asta.
Adică e în regulă doar dacă internetul o folosește împotriva mea?
- Corect. - Nu. Internetul e de partea ta.
- Ba nu. - Absolut toate platformele
au publicat articole frumoase, în care te-au apărat pe tine
și dreptul de a te maturiza și de a avea viață sexuală.
Nu-i nicio diferență între cei care mă ridiculizează
și cei care mă susțin.
Toți capitalizează subiectul și îndeamnă tot mai multă lume să-l caute.
Tocmai de asta ar trebui să pui poza pe coperta albumului.
N-am niciun album. Am renunțat la el.
În fine, pe primul tău single.
Am putea titra:
"În curând dăm drumul la o nouă piesă".
- Bună asta! - Beton!
- E absolut beton! - De acord cu asta.
- O să mă mai gândesc. - Ia-o în considerare.
N-aș vrea să stârnesc iar nebunia cu #JocelynZdreanțăSpermă.
I-a trecut vremea. Nu încerc s-o readuc în atenție.
Cui îi pasă?
E umilitor și mă face să am o părere proastă despre mine.
De ce?
Fiindcă e... Vreau să fiu...
E nașpa. E foarte nașpa. Credeți-mă!
Ce aveai de gând să spui adineaori?
Voiam să spun că eu...
Vreau să fiu luată în serios.
De ce?
Asta simt.
Dar de ce?
Vreau să am o carieră lungă, relevantă,
nu una ridicolă.
Și vei reuși, Joss. Crede-mă că vei reuși.
Nu și dacă nu-și asumă riscuri.
E ușor să spui asta când nu ești tu cel care riscă.
Dar ăsta e un risc calculat, la momentul oportun. Ai oameni...
Nu există "risc calculat, la momentul oportun".
Dacă e riscant, există un motiv.
Dacă e un risc calculat, cam știi cum o să iasă.
Asta e exact opusul riscului. Asta înseamnă siguranță.
Așa fac toți ceilalți.
Așa faci și tu?
De ce îmi vorbești de parcă aș fi nou-venită în industria muzicală?
Tu ești nou, nu eu.
Așa e.
- Nu fi nepoliticoasă. - Nu sunt.
Dar fac asta de mai bine de zece ani, așa că...
- Și te-ai împotmolit. - Da, m-am împotmolit.
- Momentan, sunt împotmolită. - Momentan?
Care e ultimul cântec pe care l-ai compus, Jocelyn?
- Zori de zi. - Zori de zi.
Vai de mine!
- De pe al doilea tău album. - A fost piesa mea preferată.
- Sigur că da. - E foarte mișto.
Asta când a fost? Acum un an, un an și jumătate?
Da, cam pe-acolo.
Nu e mare tragedie. Trebuie să găsești piesa potrivită.
Adică riscul calculat.
Da, riscul calculat.
Eu zic că poate tocmai de asta nu poți compune un nou cântec.
Da. Fiindcă se gândește prea mult la toate aspectele.
Exact.
Mai ales tu ar trebui să știi că e puțin mai complicat de-atât.
Este și nu prea. Cred că Tedros are mare dreptate cu ce spune.
Cred că îți pasă exagerat de mult de ce crede lumea.
Dac nu mi-ar fi păsat ce crede lumea, n-aș mai fi avut o carieră.
Eu cred că dacă-ți pasă prea mult n-o să mai ai o carieră.
Cum poți să te plângi întruna că scrii muzică superficială,
fiindcă nu poți scrie nimic sincer,
când tu nu te gândești decât la ce-o să zică lumea?
Compui muzică superficială
fiindcă te gândești la lucruri superficiale.
Nu e superficial să vrei să compui piese care să aibă priză la public.
- În niciun caz. - Nu-i așa?
Dar de ce nu poți fi tu însăți, Jocelyn?
Fiindcă nimic din firea mea n-ar avea priză la public.
Ești sigură de asta?
Ce anume din firea mea crezi că ar avea priză la public?
Toate nenorocirile prin care ai trecut în viață.
Nici măcar nenorocirile prin care am trecut nu sunt comune.
De acord cu asta.
Mama ei a fost ceva cum rar întâlnești.
În ce sens?
N-am chef să vorbesc despre asta de față cu toată lumea.
Prea târziu!
Tedros...
Te rog! Nu-i momentul.
Jocelyn, eu n-am secrete față de nimeni de la masa asta.
Ăsta e dreptul tău.
N-o să te las nici pe tine să păstrezi secrete.
E ușor să spui asta când nu cunoști detaliile poveștii.
Iubito, nimic din ce mi-ai dezvălui acum nu m-ar putea face să te iubesc mai puțin.
Și spun asta în numele tuturor celor de la masa asta.
Aici ești în siguranță. Îți garantez.
Mi-a făcut multe chestii.
Multe chestii.
Pedeapsa ei preferată era să mă lovească cu o perie de păr.
Unde anume te lovea?
La fund.
Pe coapse, în stomac, pe spate.
Oriunde nu s-ar fi observat.
- De ce te lovea? - Ca să mă concentrez.
Cred că o folosea ca pe o metodă de motivare.
Cam cum se dresează un câine.
Mă bătea ca să nu mai uit versurile, mișcările de dans, finalurile pieselor.
Mă bătea ca să nu adorm.
Ca să mă trezesc la timp.
Mă bătea când mă prindea...
...că fumez, beau sau că flirtez cu cineva care nu-i plăcea ei.
Mă bătea dacă mâncam prea mult,
dacă nu făceam exerciții fizice sau dacă mă prindea...
...că îmi zâmbesc în oglindă.
Cât a durat calvarul ăsta?
Până când chimioterapia a slăbit-o de nu mai putea ridica peria.
Nu ai ripostat?
- Nu. - De ce?
Fiindcă există și lupte pe care nu le poți câștiga.
Ce poveste tristă!
- Și nimeni n-a luat atitudine? - Nu.
Tu ce-ai făcut?
Eu...
Nu știu ce-am fi putut face.
Ești sigur de asta?
Am făcut tot ce am putut în acel moment.
- Serios? - Da.
Cât de tare te lovea, Jocelyn?
Destul cât să-mi crape pielea.
Dumnezeule mare!
Și ai simțit că Xander e alături de tine?
În multe privințe, da.
Să-nțeleg că nimeni n-a zis nimic fiindcă toți erați plătiți?
Chiar nu asta era problema.
- Nu? - Nu.
Tu ce părere ai?
Cred că era o situație extrem de neplăcută
și nimeni nu știa care ar fi fost reacția corectă.
Te întrebi dacă nu cumva motivul pentru care te-ai împotmolit
e faptul că mama ta nu mai e prin preajmă?
Da, bineînțeles.
Deci îți lipsește.
Bătaia?
Motivația pe care ți-o insufla.
Uneori.
Dacă ți-ar fi plăcut muzica pe care o cântai...
...ai fi considerat că merită sacrificiul?
Da.
Leia, pari obosită.
Izaak, ar fi bine s-o duci la culcare.
Da. Așa facem.
Vino!
Ascultă!
Toată durerea asta o vei transforma în inspirație.
O să te alimentezi din ea.
O s-o simți.
O s-o înfrunți.
O să ți-o amintești.
Și o să o lași să te copleșească din nou.
Mai ai peria aia de păr?
Da.
Du-te și adu-o!
Bine.
Am fost manipulat de o sută de ori
Dar niciodată cu atâta blândețe
Am încercat lucruri Care numai în iad își au locul
Dar nu m-am gândit niciodată Că e ceva atât de deplasat
N-am înțeles niciodată De ce plângea mama
Poate din cauza secretului nostru
Am sperat mereu că într-o zi ne vei găsi
Dar așteptarea ta e ca o moarte lentă
Fiindcă îmi țineai de cald
M-ai strâns în brațe până mi-ai dat drumul
Acum sângele mi-a înghețat
Niciodată nu mi-am făcut timp să-ți spun
Primește-mă înapoi
Cu totul
Ia-mă cu totul
Cu totul
Primește-mă înapoi
Ce facem mai departe?
Păstrează-mi inima și eliberează-mă
Ce facem mai departe?
Sărută-mă cu fiecare melodie
Înainte mă temeam de tine
Fiindcă adoram atingerea ta interzisă
Gândul la tine îmi lăsa urme adânci
Așa că îmi voi deschide cicatricele
Fiindcă îmi ții de cald
Ține-mă strâns în brațe
Nu-ți voi mai da drumul niciodată
Fiindcă acum sângele mi-a înghețat
Aștept ziua în care mă vei suna la telefon
Primește-mă înapoi
O să te doară foarte tare.
Dar, dacă suporți durerea...
...va fi minunat.
Cu totul
Ia-mă cu totul
Cu totul
Primește-mă înapoi
Îți mulțumesc că ai grijă de mine.