Hei, kaunokainen.
Iskä vie sinut vähän kylille.
Annetaan päristä.
Hei, Barney!
Hei, Dougie. Hyvältä näyttää, kamu.
Aika kiva, mitä? Voisin viedä teidät ajelulle.
Makea peli.
Kiitos.
Mitäs täällä on?
Nenäliinoja, juustonaksuja...
Kaikki tarvittava.
Vuoden -04 mallia?
Vuoden -95.
300 000 kilometriä mittarissa.
Vakosamettipyörät.
Ajetaanko kilpaa?
Toki.
Ajokeistamme?
Ellet sitten...
Ole liian nynny.
Kilpaillaan.
Valmiina?
Näytä mihin pystyt, Brownie.
Nyt!
Kaipaan vaimoani.
Hei, Rick.
Luuseri!
Hei, Gary.
Haluatko kyydin?
Haluan.
-Huomasin, että katselit minua. -Niin.
Niin.
Hyvä meno.
Tulkaa sisään.
Täällä te sitten pääsette tapaamaan uuden pienen ystävänne.
Istuutukaa vain alas.
Tehkää olonne mukavaksi ja totutelkaa tilaan.
-Selvä. -Kiitos, tohtori.
Ei se mitään.
Pakko sanoa, että olen hyvin hermostunut.
Onhan se nyt päivänselvää.
Olen liian vanha ensikertalaiseksi.
-Näyttääkö kaikki hyvältä? -Kyllä, ehdottomasti.
Ei vaikuta siltä, että tulee mitään ongelmia.
Luojan kiitos.
-Tri William sanoi, että olet paras. -Niinkö?
Kertoiko hän pudotuskeskiarvostani?
-Anteeksi? -Niin.
Pudotuskeskiarvoni on kaupungin alhaisin.
En halua rehvastella,
mutta se on Pohjois-Amerikan kolmanneksi alhaisin.
Sepä hienoa.
En ole täysin varma...
Vaimoni yrittää kysyä...
Anteeksi tietämättömyytemme, mutta...
Mikä on pudotuskeskiarvo?
Pudotuskeskiarvo on juuri se, miltä se kuulostaakin.
Se on keskiarvo siitä, kuinka monesti olen pudottanut
lapsen synnytyksessä.
Pudotat lapsia?
Paskaavatko karhut metsässä?
Parempi kysymys voisi olla,
pudottavatko lääkärit lapsia synnytyssalissa?
Vastaus on kyllä ja kyllä!
Kansallinen pudotuskeskiarvo
on 57 %.
-Yli puolet ajasta. -Juuri niin.
Minun pudotuskeskiarvoni on 39 %.
Jokaisesta 100 synnytyksestä
sinä siis pudotat 39 lasta?
Juuri niin!
Olin kerran Tonight Showssa,
ja Jimmy Fallon heitti minua kohti 10 öljyllä voideltua chihuahuaa,
ja sain niitä kiinni seitsemän.
Jimmy pystyi ottamaan kiinni vain yhden,
ja hän on iso tähti.
-Niin on. -Iso tähti.
Kukaan ei ole Jimmy Fallonia kuuluisampi.
Eikö lapsiin satu?
Herra Montreal.
Antakaa anteeksi röyhkeyteni.
Kuvailisitko vaimosi emätintä tiukaksi?
Hyvin tiukaksi.
Ja...
Onko peniksesi mielestäsi
tätä nukkea isompi vai pienempi?
Isompi.
Kaksi kertaa isompi.
Ei nuken penis,
vaan koko nukke.
Ahaa, sitten pienempi.
Paljon pienempi.
Mitä yrität sanoa?
Yritän sanoa,
että jos vastasyntynyt lapsi pystyy puristautumaan sinusta ulos,
niin ei siinä pieni putoaminen haittaa.
Vastasyntyneet ovat kumia.
-He kimpoavat. -Eivätkä kimpoa.
Siitä olisi apua.
Heidät voisi napata ensimmäisellä pompulla.
He eivät kimpoile, mutta he ovat hyvin kestäviä.
Haittaako tämä?
Itse asiassa haittaa.
Miksi edes vaivauduit kysymään?
Uteliaisuudesta.
Jos en polta, käteni alkavat täristä,
ja se vaikuttaa pudotuskeskiarvooni.
-Poltatko synnytyksen aikana? -Kuin korsteeni.
Ota koppi!
Jessus!
Kiinni.
Näettekö?
Minulle ei käy noin 61 % ajasta.
Kelpaa minulle!
-Mahtavaa. -Niin minullekin. Jos se yhä sopii?
Tietenkin.
Allekirjoittakaa vielä tämä "löytäjä saa pitää" -sopimus.
Se on siis...
Ihan tavallisia paperitöitä.
Sopimus vain.
Tässä lukee: "Jos löydän jotakin muuta synnytyksen aikana,
"saan pitää sen."
Hienoa.
-Hupsis. -Hupsista vain.
Sinähän ihan... Jaahas.
Seuraavana kierroksellamme on Marble Faun.
Tämä on ensimmäinen baari, jossa työskentelin.
Tiesitkö, että olin vain 17-vuotias?
Olit siis alaikäinen.
No, tavallaan.
Se oli 80-lukua.
Sota-aikaa.
Kaikki tekivät osansa.
Olitko hyvä baarimikko?
Olin surkea.
Mutta silti aina illan päättyessä minulla oli eniten tippejä.
Eikö sinun vanha baarisi Buddy's ole jossakin täällä?
Kyllä oli.
Se paloi maan tasalle vuosia sitten.
Mitä siinä nyt on?
Ei mitään.
Siellä kokeiltiin vaikka mitä.
Kukkakauppaa,
pakohuonetta,
toista homobaaria.
Sekin paloi maan tasalle.
Nyt se on vain tyhjä tontti.
Kuulostaa kiroukselta.
Niin minäkin sanoin poliisille.
Jessus sentään!
Eivätkö he häpeä mitään?
Mikä hätänä, Bud?
YLELLISIÄ ASUNTOJA TULOSSA
Demetri.
Tämä oli ennen Olympus-vuori.
Koko historian mahtavin kylpylä.
Jumalien koti.
Nyt siihen tulee mauttomia asuntoja.
Kävitkö siellä ennen?
Kävinkö? Minä käytännössä asuin siellä.
Miksi? Olitko koditon?
En aina.
Mikä tuo on?
Näyttää sellaiselta reiältä,
josta voi katsella rakennustyömaata.
Miksi se sitten on vyötärötasolla?
Ehkä se on lapsille.
Voi pyhä yksinkertaisuus.
Buddy, sinä senkin lutka. Siitä on jo aikaa.
Haloo?
Kuka siellä?
Minä tässä, Olympus-vuoren vanha imureikä.
Anteeksi?
Sieltä lutkutusluiskan alta.
Tapasimme usein.
Olenko piilokamerassa?
Et ole! Mikset kurkistaisi niin näet?
-Minä teen sen. -Ei, ei.
Ei huolta.
Olen ollut täällä ennenkin.
Se on siis totta.
-Mitä teet täällä? -No...
Kun paikka purettiin,
rakentajat laittoivat minut tähän vitsillä.
Käy järkeen.
Miten osaat puhua?
Muutamia vuosia sitten,
siinä miljoonannen ejakulaation kohdalla,
saavutin vihdoin tietoisuuden.
En sanonut aluksi paljoa.
Ymmärrettävää, suusi oli aina täynnä.
Miksi aloitit nyt?
Koska jumalten ennustus on käynyt toteen.
Olen maailman viimeinen imureikä.
Tiesin, että tämä päivä koittaisi.
Voinko auttaa mitenkään?
Varovasti, kamu.
Henkiin ei voi luottaa.
En ole mikään henki, ja olen täysin luotettava.
Haluan vain, että minut julistetaan muistomerkiksi.
Itse asiassa,
minulla on ystävä, joka voi ehkä auttaa.
Olemme kokoontuneet tänään
juhlistamaan kaikkia niitä
rohkeita miehiä
ja miehiä,
jotka uskalsivat hypätä tuntemattomaan
ja työntää elimensä oudosta reiästä
toivoen, että toisella puolella oli joku,
jolla oli hyvät aikomukset.
Älkäämme myöskään unohtako
toisella puolella odottavia,
jotka polvillaan kyykkien
syvästi toivoivat,
että reiästä ilmestyisi jotakin,
jolla oli hyvät aikomukset.
Aivan kuten mekin kyykistymme
herramme huoneessa
ja rukoilemme, että jonakin päivänä
Jumala suo meille
mehevän palkkionsa.
Onko sinulla mitään viimeisiä sanoja
ennen kuin elämästäsi tulee mediasirkusta?
On!
Minä valehtelin.
En ole täysin luotettava.
Minähän sanoin.
Täten julistan
tämän viimeisen imureiän
avoimeksi kaikille.
No niin, paljastuksen aika.
Tule lähemmäs.
Vielä lähemmäs.
Nyt, työnnä se sisään
ja toivo jotakin.
Täällä taas.
Älä nolaa minua.
Selvä. Melkein valmista.
Hienosti menee.
Nyt näyttää siltä,
että tarvitaan vain yksi kunnon ponnistus,
ja sitten on valmista.
Anna tulla, anna tulla.
Voihan pojat.
Näin!
Merkitse tämä täydelliseksi kopiksi.
Saitko hänet?
Näyttää tytöltä tai joltakin.
Katsokaapas tätä.
Casion kello. Siistiä.
Hei! Tuo on veljeni kello.
Anteeksi, että tulen piipahtamaan kännissä kahdelta yöllä,
mutta minun on pakko jutella.
Kello on vasta kymmenen ja olet selvä.
Hittolainen.
Hyvä on.
Menen juomaan kännit
ja palaan neljän tunnin päästä.
Selvä.
NELJÄ TUNTIA MYÖHEMMIN...
Hei.
Tule sisään.
Selvä, kiitos.
Miltäs kuulostaisi,
jos keitän meille vähän kahvia.
Se olisi hienoa. Kiitos, että sain tulla.
Mikä sinua huolettaa?
Kuvitteellinen tyttöystäväni
taitaa pettää minua.
Oletko seonnut? Ei Camille niin tekisi, hän rakastaa sinua.
Niin minäkin luulin, mutta...
Kun kuvittelen meidät yhdessä, hän vaikuttaa etäiseltä.
Ihan kuin hän ajattelisi jotakin muuta.
Olet varmasti väärässä.
Hän ei ole pettävää tyyppiä.
Voisinpa uskoa siihen.
Toissa iltana...
Kuvittelin, että olimme hänen luonaan. Viettämässä koti-iltaa.
Tilasimme thaimaalaista ruokaa ja katselimme sohvalla elokuvaa.
Täydellistä.
Sitten puhelin soi.
Hän katsoi puhelintaan, ja hänen kasvoilleen tuli outo ilme.
Hän sanoi, että se oli puhelinmyyjä eikä hän vastannut.
Puhelin soi ikuisuudelta tuntuvan ajan.
Lopulta se hiljeni.
Loppuillan hän kuitenkin oli...
poissa tolaltaan.
On mielestäni ilmeistä, että hän pettää.
Olet väärässä, hän on hyvä nainen.
Olen aina kuvitellut hänet niin.
Mutta nyt
minä luulen,
että hän on vain huora.
Hei! Älä puhu noin Camillesta.
Hän on enkeli.
Sellaisena kuvittelen hänet.
Mitä?
Kuvitteletko sinäkin kuvitteellisen tyttöystäväni?
Sinäkö se olet ollut?
-Ymmärrät väärin. -Niinkö?
Kuvailepa millaista se oli?
Kuvittelitko panevasi häntä kuin eläin?
Kuvittelitko, miten hänen kyntensä
kaivautuvat selkääsi ja hän huutaa nimeäsi, kun laukeaa?
No, nyt kuvittelen.
Lopeta se!
-Olen kuvitellut hänet ystävänä. -Pidätkö minua typeryksenä?
Puhun totta.
Kuvittelin, että hän antoi minulle sisustusvinkkejä.
Hän yritti saattaa minut yhteen ystävänsä kanssa...
koska ansaitsin hänen mielestään mukavan kumppanin.
Ja mitään ei ikinä tapahtunut.
Yhden kerran...
Kuvittelin, että hän...
oli humalassa ja pitelin hänen hiuksiaan, kun hän oksensi.
Pesin hänen kasvonsa kostealla liinalla.
Hän hymyili ja suuteli minua.
-Se ei tarkoittanut mitään. -Miksi edes kuvailin häntä sinulle?
Kunpa et olisikaan.
En koskaan pyytänyt.
Sinä ja sinun kykysi kuvailla!
Maalasit kauniilla sanoillasi, pakotit hänet mieleeni.
Ei ole minun syytäni, että...
Että mitä?
Että rakastuin, hitto vie!
Rakastan Camillea. Oletko nyt tyytyväinen?
Senkin paskiainen!
Arvaa, miltä minusta tuntuu.
Kun en kuvittele häntä luokseni, en lakkaa ajattelemasta häntä.
Ymmärrettävää.
Ja aina kun kuvittelen meidät kolme yhdessä,
esimerkiksi matkustelemassa Euroopassa,
sydämeni huutaa minua koskettamaan häntä,
suutelemaan häntä.
Tiedän, etten voi.
Sinä raukka paskapää!
Sinä tapailit hänen kuviteltua veljentytärtään.
Haista vittu.
-Haista itse. -Haista sinä!
-Haista vittu! -Sinäpäs!
-Haista vittu... -Haista...
Tiedätkö, mitä aion?
Kuvittelen, että hän kuolee autokolarissa!
Minäpä kuvittelen, että auto on pehmeä, eikä häneen satu.
Minä kuvittelen, että auto syttyy tuleen.
Minä kuvittelen, että hänellä on yllään
seksikäs tulenkestävä asu.
Ei tästä tule mitään!
Olet oikeassa.
Annetaan hänen päättää.
Niin.
-Valmiina? -Olen.
Kolme, kaksi, yksi.
Hän valitsi minut.
Kuvittelin, että hän valitsi minut.
Niinkö?
Ei.
No...
Kai minä sitten jätän teidät kahden.
Odota!
Voimme olla yhä ystäviä.
Ei käy.
En pysty sellaiseen.
Älä sure.
Hän on vahvempi kuin uskoo.
Anteeksi, mutta voitko lähteä? Odotan Camillea.
Nyt heti.
KIDS IN THE HALLIN YSTÄVÄT, NUMERO 372.
Olen suuri Kids in the Hall -fani.
Olen aivan kaiken suuri fani.
Käytän mikroannostelua.
Kids in the Hallin ystävät, numero 372.
Charlene.
No niin, no niin.
Ovatko kaikki kirjautuneina sisään tai miksi hitossa sitä sanotaankaan?
-Olemme. -Paikalla.
Hienoa.
No niin.
No, tuota...
Kukaan ei varmasti ole unohtanut sitä valitettavaa tapausta
edellisessä Zoom-kokouksessa...
Sitä, kun Kazowski...
Hän alkoi masturboida, niin hän teki.
Hän luuli, että hänen kameransa ei ollut päällä,
vaikkakaan se ei selitä, miksi masturboida kesken kokouksen
-tai miksi hän iski silmää kameralle. -Häpeällistä.
Joka tapauksessa aiomme varmuuden vuoksi
säätää eräitä uusia masturbaatiosääntöjä.
Maryam saa selittää lisää.
Kiitos. Hei vain kaikille.
Muistatteko sen sinisen juoman keskiviikolta?
Se oli kuplivaa.
Se johtui siitä, että se oli täynnä nanobottiantureita,
jotka siirtyivät jokaiseen kehonne kolkkaan
seuraamaan lämpöänne ja liikkeitänne.
Jos joku alkaa...
kazowskaamaan,
kuten sitä tästä lähtien kutsutaan,
Zoom-ikkunanne alkaa vilkkua punaisena.
Siinä kuulitte.
Se olikin tarpeeksi teknistä hölynpölyä,
ei millään pahalla.
Aloitetaanpa sitten kokous. Nina?
-Aloita vain! -Selvä.
Olen käynyt läpi viimeisiä lukujamme Suomesta...
Danny!
Mitä helvettiä... Sinä masturboit.
-Aloit masturboida. -En, en.
-Aloititpas. -Älkää nyt.
En masturboinut.
Minä vain harjasin muruja jalkojeni päältä.
En koskaan masturboisi samalla kun syön leipää,
mieti vaikka, minne murusia voisi joutua.
Hyvin perusteltu. Annetaan sen olla tällä kertaa.
Selvä. Jatka vain, Nina.
Selvä. Kun ensi kertaa näin
nämä teräsluvut Suomesta, olin hämmentynyt.
-Luulen... -Danny.
-Mitä? En tiedä, mitä tapahtui. -Mikä nyt on tekosyysi?
-Selvästi sinä masturboit. -Ei, en todellakaan. Tarkoitan...
Nanobotit eivät valehtele.
-Eivät niin, Danny. -Ehkä, mutta...
En tiedä, mitä tapahtui. Se kävi mielessäni.
Sinä siis vain ajattelit seksiä?
Niin. No, piiskaamista.
Kuunnelkaa nyt.
Kuuntelin Ninan kaunopuheista selitystä Suomen terästilanteesta,
ja huomasin, että hänen kirjahyllyssään
oli Fifty Shades of Grey.
-Voi luoja. -Tuossa noin.
Minä...
Olen hyvin pahoillani, minä...
Minä... minun pyllyni.
Pyllyni.
Minun pyllyni.
-Hoet vain samaa. -Ja housuni. Olen hyvin väsynyt.
Ei se mitään. Tiedämme kaikki sen tunteen.
Meistä molemmista tuntuu kamalalta.
Tulisiko parempi mieli, jos minäkin otan housut pois?
-Vähän. -Selvä sitten,
niin minä teen, arvon rouva.
-Näin. -Danny.
-Danny, muista hyvät tavat. -Niin, tietenkin.
Aivan.
-Noin. -Nyt on parempi.
Eikö vain?
No niin.
Ei itse asiassa olisi huono idea seurata Dannyn esimerkkiä.
Se vahvistaisi ryhmähenkeä.
Riisummeko me kaikki, Maryam?
Minä olen jo alasti.
Minulla on vaatefiltteri videollani.
Niin minullakin. Minulla on vain vaippa.
Lathan, mitä sinä puuhaat?
Väärä hälytys.
Pissasin vain.
En tunne oloani turvalliseksi.
-Anteeksi, Alisha. -En sanonut, etten pidä siitä.
Maryam!
Anteeksi.
Alishan vastaus hämmensi minua ja innostun hämmentyessäni.
En ole mikään lammas.
Anteeksi.
"Lammas" on turvasanani.
Kuka on iskän tuhma paimen?
Työnteosta ei taida tulla tänään mitään.
Kaikki, jotka haluavat lentää yksin, mutta muodostelmassa, sanokaa "jaa".
-Jaa. -Jaa.
-Selvä on.
Minä seuraan sivusta, sillä totta puhuen
en ole tanssinut hitaita pikkukaverini kanssa
Japanin yrityskauppojen jälkeen.
Se vain vei tuulen purjeistani.
Jatkakaa.
Ei musiikkia! Tarvitsen hiljaisuutta!
Hei, ei... Ei musiikkia.
Anteeksi.
Lathanin näyttö taisi jäätyä.
Ei. Tämä on vain orgasmi-ilmeeni.
Minä olen lähellä.
Hyvin lähellä.
Täältä tullaan.
-Olisinpa jäänyt eläkkeelle. -Ette saa tietää.
Ette saa tietää, kun teen sen. Ette saa.
Se on salaisuuteni.
Ainoastaan minun.
Nyt minä tein sen.
Onneksi olkoon, Lathan.
Hyvää työtä kaikilta.
Tekstitys: Aino Mikkonen
Minun salaisuuteni.
Luova tarkastaja Pirkka Valkama