Ei bine, eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Cred că ar trebui să ne-ntâlnim noi doi
Și să le-ncercăm, vezi tu
Eu tot caut de-o vreme
Tu ai ceva pentru mine
Eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Bună dimineața! A fost Melanie cu „Cheie nou-nouță”,
iar eu sunt DJ-ul tău de cartier, Mike „Motor-Mouth” Mulcahy
la KROC The Krocodile. Lansez rockul
spre oricine și orice a mai rămas din marea zonă metropolitană.
Vremea de astăzi este, în mare parte, letală.
Așadar, stați în interior, iar asta înseamnă în subteran,
într-un buncăr sigur sau o mină abandonată.
Ei bine, ajunge cu pălăvrăgeala. Să-i dăm bătăi.
Suntem la Motor Mouth in the Morning.
Pregătiți sau nu, vin cu rockul.
Ei bine, eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Cred că ar trebui să ne-ntâlnim noi doi
Și să le-ncercăm, vezi tu
Eu tot caut de-o vreme
Tu ai ceva pentru mine
Eu am o pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Hei, toți rockerii crocodili, a fost Melanie
și surse de încredere îmi spun că a primit o pereche nouă de role
iar voi aveți o cheie nou-nouță.
Cântecul a fost un mare succes pentru Melanie în octombrie 1971.
Vai, cum zboară timpul.
Și, apropo de trecerea timpului, acum cinci ani
bomba ADN a început să cadă și toată viața de pe suprafața pământului
s-a oprit brusc și zgomotos.
Ascultați Motor Mouth in the Morning,
și am pneumonia rock și gripa boogie-woogie,
iar doctorul meu mi-a prescris doze regulate de rock'n-roll.
Căscați gura!
Ei bine, eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Cred că ar trebui să ne-ntâlnim noi doi
Și să le-ncercăm, vezi tu
Eu tot caut de-o vreme
PUȘTII DE PE HOL
Nu, nu!
- Te-am atins. Tu ești! - O să te prind.
Ești rapid.
Cheamă ambublanța.
- Ambublanța? - Fugi!
911. Ce urgență aveți?
A căzut bunicul.
Am nevoie de ambublanță.
Ambublanța?
Da.
Ambublanță?
Ambublanță.
Ambublanță?
Ambublanță.
Ambublanță?
Da. Ambublanță.
Ești sigur?
Ambublanță.
Stai, te rog.
Am un copil pe linie, spune că bunicul lui a căzut și e speriat.
Vrea o ambublanță.
- Ambublanță? - Ambublanță.
- Mai bine verific cartea. - Da.
Ambublanță.
Andiplunz.
Amdumbanță...
- Implanturi acide. - Rezistă, puștiule.
Totul va fi bine.
Ambublanță.
Bunicule, au venit.
AMBUBLANȚĂ
SALVAREA COPIILOR DE PLICTISEALĂ
Ne place să cântăm și să dansăm
Cei mai fericiți proști din toată Franța
Deci, pune-ți pantofii
Pune-ți pantalonii
Și cântă împreună cu...
Cine sunteți?
- Ambublanță! - Ambublanță!
Nu.
Du-mă la pital.
A spus spital sau pital?
A spus „pital”. Dar cred că se referea la spital.
Nu din nou.
Ambublanță?
Ambublanță.
Ambublanță!
Poate ar trebui să ne schimbăm numele.
Ce?
De ce?
Eu tot caut de-o vreme
Tu ai ceva pentru mine
Eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Și ne-am întors la Motor Mouth in the Morning.
Asta a fost Melanie cu „Cheie nou-nouță”.
Acum, să vedem cum e traficul.
Învață să conduci, nenorocitule!
În oraș, traficul de astăzi este lent până la moderat și doar vag uman
și acesta este traficul pentru marțea asta la Motor Mouth in the Morning.
Bună dimineața!
Eu merg aici!
Ei bine, se pare că avem un apelant.
Bună. Ești în direct la Motor Mouth in the Morning.
Bună. Ești mulțumit de actualul furnizorul de internet?
Păi, din moment ce furnizorul meu de internet s-a vaporizat,
- ... recunosc că nu-s chiar mulțumit. - Îmi pare rău. Nu am înțeles asta.
Vă rog să răspundeți cu da sau nu.
Nu.
Vă rugăm să așteptați și veți fi conectat
cu un reprezentant de vânzări disponibil.
Mulțumesc pentru telefon.
Încă o dată, Melanie cu „Cheie nou-nouță”.
Ei bine, eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
A fost o mulțime de oameni la magazinul alimentar astăzi.
Au rămas fără ton în ulei.
Câteodată pur și simplu nu înțeleg lumea.
Dar tu o înțelegi.
Nu-i așa, Shakespeare?
„Pânza vieții noastre este dintr-un fir amestecat, bun și rău împreună.”
Uau.
Chiar mă înțelegi.
Ce?
Aici scrie că ai fost un ortografiator groaznic.
Și eu, la fel!
Uau.
Suntem la fel, tu și eu.
E timpul pentru somn.
Sau cum ai spus?
„Somn care împletește mâneca răvășită a îngrijirii.”
Doamne, ce-aș fi vrut să fim prieteni!
Thad și Shakespeare.
Îmi pare rău, Shakespeare și Thad. Sigur.
Ei bine.
„Somn care odihnește fiecare zi.”
Noapte bună, tip genial.
Dumnezeule!
Ce e asta?
Trăiesc!
Cine mi-a dat cel mai dulce dar al vieții?
Eu! Eu... Shakespeare.
M-am rugat să fii în viață. Eu sunt Thad.
Mulțumesc, prea binecuvântat Thad.
Doamne!
La dracu'!
La dracu '!
Nu muri, nu acum!
Pleacă de lângă mine, demonule!
Nu mă mușca. Încerc să te ajut!
Ce se întâmplă acolo?
E ora 3:00!
Nimic!
Bine.
Este... E mai bine așa?
Da. Thad, mi-ai oprit sângerarea. Thad, mulțumesc.
Te rog.
Unde să-mi fie picioarele?
Nu! Doamne, îmi pare atât de rău.
Îl pun la loc.
TREI LUNI MAI TÂRZIU
Doamne...
Era atât de aglomerat la magazin!
Nu pot...
De ce te uiți iar la emisiunea asta stupidă?
Dispari!
Îmi place. E uimitoare.
Ilar.
Nu vrei să scrii ceva grozav?
De ce nu scrii tu ceva? Am scris deja totul.
Mi-ai luat sardinele?
Ei bine, nu, nu mai aveau.
Ar fi trebuit să merg tocmai până la metrou.
Atunci du-te dracu' la metrou, jegule!
Aș vrea să fie la fel de dulce ca voi.
Menudo.
Menudo și Thad.
Prieteni ai Kids in the Hall, numărul 74, Ron.
Am fost un mare fan al lui Kids.
Mare fan, îmi amintesc că stăteam cu ei în culise, mâncând struguri
și făcând de toate.
Vreau să spun, eram apropiat de ei.
Îmi cam mâncam strugurii într-un colț.
Ei nu prea știau că sunt acolo, dar asta a făcut să fie distractiv.
- Am dreptate? Rahat. - Ce cauți în casa mea?
Prieteni ai Kids in the Hall, numărul 74.
Se deschide în exterior sau...
Ron.
În interior. Gata.
Hei, prietene. Cui îi place să danseze și să învețe despre produse noi?
Cred că se numesc americani.
TÂRG
- Ce grup bun! - Da.
Ce grup grozav.
Da, și ce cântec grozav!
„Ieși din visele mele”?
- Ce înseamnă asta? - „În mașina mea”.
Îmi pot imagina asta.
Știți ceva, oameni buni?
Am un vis.
Chiar ai? Serios?
Da. Mă trezesc dimineața și-mi spun: „Azi sper că-mi vin pantalonii.”
Cred că e un sentiment destul de comun. Am dreptate?
Da. Am călătorit pe ici și pe colo,
vânzându-ne produsele excelente, ieftine,
și acum știm de ce îi numim America de mijloc.
- Te superi dacă spun o poveste? - Vrei? Te rog?
- Bine. Deci, eram în Texas. - Un orășel numit Mizeria.
Mizeria, Texas, da.
Și am întâlnit acolo un tânăr american mândru.
Era obez morbid, dar nu într-un mod
- ... care o să-l omoare în cele din urmă. - Sigur.
Și mi-a spus: „Hei, aș vrea să țin regim.
„Cine nu ar vrea?
„Dar e o nebunie la locul meu de muncă. Lucrez șase, șapte ore pe zi.
„Până când plec de la serviciu, mă îmbăt și plec spre casă,
„sunt atât de obosit, că tot ce pot face este să mănânc brânză.”
Am auzit povestea asta de un milion de ori.
Da, a spus: „Știi, sunt atât de ocupat. Mi-ar plăcea să mă joc cu copilul meu,
„dar când ajung acasă, mă tot gândesc
„să-i torn brânză în cap și să-l mănânc.”
A încercat totul ca să slăbească.
- Totul. - Și-a fixat maxilarul cu sârme.
Da, la magazinul de amortizoare.
S-a operat. Stomacul lui era
cât o poșetă de operă.
A făcut-o.
- A încercat să facă exerciții. - Nu cred că a încercat.
N-ai ascultat povestea?
Tipul lucra la call center patru sau cinci ore pe zi.
- Sigur, sigur. - Știți, oameni buni, nu voi uita
niciodată felul în care se uita la mine
cu lacrimi colorate ca de brânză, care i se scurgeau pe față,
pe care le-a șters și le-a mâncat,
și a spus că lucrurile s-au înrăutățit atât de mult,
că începea să ia în considerare
posibilitatea unei diete într-un moment din viitor.
O dietă!
De ce nu este guvernul aici să ne rezolve toate problemele?
Un minut. Guvernul? Stai puțin, Karl Marx.
Dar soluțiile americane bune, de modă veche?
De ce nu poate cineva din această țară minunată
să inventeze un produs care să ne ajute să facem față acestei grăsimi supărătoare?
- Ei bine, am inventat. - Ce?
- Se numește Cepul Burții. - Cum funcționează Cepul Burții?
Uite, lasă-mă să-ți arăt.
Vezi, suntem cu toții acoperiți de ceva numit piele.
Aveți grijă, aici intervine știința. Continuă, tocilarule.
Și, sub piele, cu toții avem între
un centimetru și un metru de grăsime.
Cepul Burții se îngroapă înăuntru
și vă puteți scurge literalmente grăsimea afară.
- Fascinant, nu? - Da.
Stai puțin, am o întrebare. Da, domnule.
Vreau doar să spun că, ani de zile, singura mea formă de pierdere în greutate
a fost să-mi împing un aspirator prin buric.
Cu toate acestea, este perturbator pentru eforturile mele intime.
Știi, străinul ăsta neplătit ridică o problemă bună.
Adică, acest Cepul Burții este inestetic?
Deloc. De fapt, port unul chiar acum.
Ce? Nu cred!
Da, am pierdut 17 kilograme cu Cepul Burții.
Ăsta e un mincinos nenorocit.
Nu. Dacă nu mă crezi, uite-o.
Ce?
Uau, uită-te la asta!
Haideți, oameni buni, să aplaudăm grăsimea asta.
Să ne uităm la asta.
Stai un minut. Ăsta e greu.
Stai o secundă, amice.
Cum scap de toată grăsimea după ce l-am scos?
- O arzi. - O ard?
Da. America este dependentă de brânză, dar și de ulei.
Cu Cepul Burții, poți rezolva ambele probleme simultan.
Stai puțin. Vrei să spui că soluția
pentru dependența Americii de petrolul străin
se află sub fustele acelor fete mari pe care le-am văzut în Texas?
- Erau niște bibliotecare frumoase. - Stai.
Nu e corect.
Ce?
Ar trebui să cumpărăm pentru întreaga familie.
Crăciunul se apropie.
- Așa e. - Dacă vreunul dintre membrii arătoși
ai publicului mai are întrebări,
- ... stăm la Motel 6. - De fapt, e Motel 8.
Asta e cu două mai bune.
Chiar că da!
EȘTI LA FEL DE BĂTRÂN CA PANTOFII TĂI
„Ești la fel de bătrân ca pantofii tăi.”
E amuzant.
Stai.
Poate că nu.
Crezi că acești pantofi vor face șmecheria?
Cred, clar. Toți tinerii hotărâți îi poartă.
- Serios? - Am vândut o pereche de dimineață
și până la prânz tipul s-a mutat de la corespondență
în biroul vicepreședintelui.
Nu poți contrazice datele.
Acești pantofi se vând foarte bine. Noroc că îi am pe mărimea ta.
- De fapt, sunt cam strâmți. - E tot ce-ți pot da.
Bună dimineața!
Sunt Husk.
Da, domnule.
Vin imediat.
Șeful vrea să mă vadă sus.
Se pare că sunt promovat.
Ei bine, Danny Husk. Vino aici, băiete!
- Ia un loc, Danny, băiete. - Bine.
Fir-ar!
Ia un loc acolo, Dan.
Ia un loc. Haide.
- Vă supărați dacă... - Nu, nu, nu.
Poftim.
- Bine, atunci. - Da.
Așa.
Da.
Deci, de ce ați vrut să mă vedeți?
Danny, ești concediat.
Nu înțeleg.
Îmi pare rău, Dan. E ceva ce n-am spus.
Există o plângere anonimă, Danny, și ești concediat.
- O plângere? - Da.
Despre ce?
E vorba de pantofii tăi, Dan.
Pantofii mei?
Ridicol. Tuturor le plac pantofii mei.
Nu, e o plângere anonimă care spune că pantofii tăi
sunt un exemplu de furt cultural.
Cine a făcut această plângere?
Nu am libertatea de a spune, Dan. E anonim.
- Cred că trebuie să știu. - Nu pot să-ți spun.
- Merit. - Nu pot.
Aș vrea să știu.
Spuneți-mi!
- Nu pot. - Vreau să știu.
Ei bine, nu pot spune.
- Bine. - În regulă.
- Dar cred că știu cine e. - Nu prea cred.
A fost Bingo, nu-i așa?
Chiar nu contează cine a fost, Dan.
S-a descoperit că ești insensibil din punct de vedere cultural.
Mă tem că rahatul ăla nu mai merge pe aici.
Și dacă îmi cer scuze public?
- Dan... - Haide.
Dan, nu suntem în anii '90.
Domnule, m-aș putea umili cu adevărat.
Asta e, Dan.
- Deci, asta e? - Da.
- Cred că ar fi mai bine să plec. - A fost o colaborare plăcută, Dan.
- Da, domnule. - Plăcută.
Cred că o să plec pur și simplu.
Da. Bună asta, Dan.
Bingo, sper că nu-mi poți pică.
Danny.
- Lasă-mă să te conduc. - Bine.
Domnule.
Sunteți olandez?
Nu, Danny. De ce întrebi?
Vai de mine...
Danny, ce vrei să faci acum că suntem amândoi șomeri?
- E o întrebare bună, domnule. - Da.
Mă cunoști, mereu m-am visat conducând un taxi ilegal.
- Cred că ați fi foarte bun la asta. - Mulțumesc.
Știți ce mi se pare interesant, domnule?
Am luat taxiul țigănesc toată viața mea,
dar nu m-am urcat niciodată într-unul condus de un țigan.
- Nu. - Credeți că e rasism?
Probabil. Cele mai multe lucruri sunt.
Bună ziua, rămășițe ale umanității! Sunteți la Motor Mouth in the Morning,
amintindu-vă că, dacă rolele și cheia sunt noi,
atunci cântăreața trebuie să fie Melanie.
Aș dori să trimit felicitări de ziua de naștere gemenilor mei,
care s-au născut astăzi, acum patru ani.
Nu-mi voi uita niciodată bucuria și ușurarea când soția mea a născut
fetița aia perfectă și frumoasă.
Apoi a ieșit placenta, cu șase picioare asemănătoare unui crab,
care s-a învârtit căscând o gură de sfincter,
înconjurată de dinți ascuțiți,
și, înainte ca noi să putem reacționa, acea monstruozitate
s-a aruncat asupra fetiței noastre și i-a mâncat brațul stâng.
Dar povestea asta are un final fericit.
Într-o săptămână, brațul a crescut la loc.
Deci, cine e mutantul acum?
De atunci, i-am crescut ca gemeni,
dar păstrăm unul dintre acei gemeni blocat într-o debara.
Vă las să ghiciți pe care dintre ei.
Ei bine, se pare că am ajuns la ultimele picături de combustibil
din vechiul generator.
Ei bine, poate putem să o ascultăm ultima dată
pe Melanie și „Cheia nou-nouță” la Motor Mouth in the Morning.
Ei bine, eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Cred că ar trebui să ne-ntâlnim noi doi
Și să le-ncercăm, vezi tu
Eu tot caut de-o vreme
Tu ai ceva pentru mine
Eu am O pereche de role, nou-nouță
Tu, o cheie nou-nouță
Mă plimb cu bicla, mă dau cu rolele, Nu conduc nicio mașină
Nu merg prea repede, Dar mă duc destul de departe
Pentru cineva care nu conduce Am trecut prin toată lumea
Unii spun Că m-am descurcat prea bine pentru o fată
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu
Redactor Robert Ciubotaru