Tati, mám otázku.
Sem s ní.
Byl jsi někdy opilý?
Pokud si vzpomínám, tak ne.
To je dobře.
Co jsem mohl říct?
Samozřejmě, že jsem byl opilý.
Ve skutečnosti jsem skoro pořád opilý.
Moje dcera se nedozví mou pravou identitu.
Jsem Superopilec.
SUPEROPILEC ZACHRAŇUJE SITUACI
Ve dne jsem dvakrát rozvedený prodejce matrací,
ale každý den obvykle okolo poledne
se proměním v Superopilce.
Ty taky, kamaráde.
Opilost mi dává nadlidskou schopnost
bojovat s kuráží deseti mužů.
Zloděj!
Pusť to kolo!
BUM!
S pomocí mého přítele Barmana
tvoříme dynamický tým.
Spravedlnost máme na čepu!
Pomoc! Pomoc! Pomoc!
To zní jako potíže, Superopilče.
-Připrav mě. -Máš to mít.
Je šťastná hodinka, ale ne pro zločince.
Pomoc!
Poslouchej, ty krávo! Potřebuju tvoje cingrlata.
O jakých „cingrlatech“ to mluvíš?
Hej, ty tam!
Stůj! Zanech toho, co děláš!
Jo? A kdo mě zastaví?
Superopilec. Podívej se.
Myslíš si, že jsi tak... A všichni ostatní...
Plete se mu jazyk. Jeho síly se projevují.
Já tě...
Vydrž. Jdu vycachtat lachtana.
ČŮŮŮR...
Tak! Síly plně aktivovány.
Dobře, zpátky k práci, zlodějíčku.
I když, proč bychom bojovali? Proč nemůžeme být kamarádi, chlape?
Prostě kamarádi. No tak, jen mě obejmi.
AU!
To byla lest!
Děkuji vám, Superopilče. Zachránil jste mi život.
A jen trochu rozesmutnil.
Tak pojď, Superopilče. Koupím ti panáka.
KLUCI V ZÁKULISÍ
Michelle?
Quoi, Sylvie?
Proč mě volala?
Podívej, došly bonbóny.
Ne, není možné.
Přesně to jsem řekla. Francouzsky.
Na tom gauči jsme osmnáct měsíců.
-Nenávidím ten gauč. -Nenávidím ten gauč.
A teď...
Takže už žádný muž nepřinese čokoláda?
Proč lapáš dech?
K čemu potřebujeme muže? Aby objednávali bonbons?
Můžeme udělat samy.
-Ano, můžeme koupit vlastní čokoládu. -Ano!
-Ne, kde je? -Ty máš.
-Ne, ty máš. -Ty máš.
-Ne, ty máš. -Ne, já ne.
-Ty máš. -Já nemám.
-Nemám, dívej. Nikde. -Ty jsi měla naposledy. Kde je?
iPad, dobíjí se.
Sylvie?
Cherchez le iPad. Prosím.
Dobře.
Běž!
Skoro.
-Snažím se. -Nesnažila ses.
-Snažím. -Zkus to znova.
Dobře.
Nemůžu, je to moc těžké. Musíš jít ty. Cherchez le iPad.
Zkusím to.
Je to moc těžké.
Ne, já potřebuju čokoládu.
-Běž! -Je to moc těžké!
Měla jsi jít.
Ty jsi měla jít.
-Ty jsi měla jít! -Merde!
Jean-Pierre?
Jak dlouho tam jste?
Moc dlouho.
Osmnáct měsíců ležím pod vašima nohama,
poslouchám vaše nesmyslné konverzace o čokoládových bonbónech a iPadech.
Já půjdu cherchez le iPad!
Bravo!
Moje nohy. Zmenšily se.
On je tak petit.
Kdybych skočil z gauče, ten pád, ten by mě mohla zabít.
-Ne! -Jean-Pierre!
-Nechoďte. -Adieu.
Buďte opatrný.
Není vám nic? Jean-Pierre?
-Je to nebezpečné. -Buďte opatrný.
Nespadněte.
-Já mám takovou strach. -Bála jsem o něj.
Hlupačky. Zavítala mezi nás ironie.
Podívejte, já iPad nedosáhnu.
Ne!
Potřebuju vyzvednout.
Ale kdo chcete, aby přišel?
Je mi lhostejné.
-Ne, Michelle, Jean-Pierre. -Ne, měla by být Sylvie.
-Měla by to být ona. -Opakuji, mně nezáleží.
-Rozhodněte. -Michelle by měla jít.
-Zemřu. -Já odmítám.
-Rozhodněte! Rozhodněte! -Ne!
Rozhodněte!
Superopilec, druhé dějství!
Někdo měl divokou noc.
Jo. Odrazil jsem tolik zločinců, až jsem ztratil vědomí. Co se stalo?
Zachránil jsi svět, vyspal ses se servírkou a pochcal se.
Bohužel ne v tomto pořadí.
Teď si s tím nedělej starosti. Připravil jsem ti jednu specialitu.
Gatorade, slanina a panák žitné.
To nejde, Barmane.
Slíbil jsem dceři, že ji odvezu na třídní výlet.
No...
Proto jsou tam ta vejce.
Haló?
Dobře, dám mu vědět.
Superopilče, na CN Tower jsou nějaké potíže.
Ustupte, fízlové. Jinak tu věž rozmačkám.
Drtilebe, nedělej to!
Domluvíme se. Máš nějaké požadavky?
Tři tisíce dolarů a novou skládací židličku
a zázvorové pivo, ale hned. Mám žízeň.
Zapište to.
Rozbité hodiny s kukačkou
a fotku Josipa Broze Tita v rámečku.
Počkejte si na napínavý závěr Superopilce.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ
Přátelé Kluků v zákulisí, číslo 105, Aaron.
Jsem spisovatel.
Zatím jsem napsal 56 básní o smrti své matky.
Pořád žije, takže je moc neobdivuje.
Moje žena je ale miluje.
Přátelé Kluků v zákulisí, číslo 105, Aaron.
Jde o to, že tohle je saxofon Milese Davise.
Opravdu? Na tohle Miles Davis fakt hrál?
Ne, on na něj nehrál. Ale chvíli ho měl v ruce.
Dokud ho nehodil po bedňákovi s výkřikem:
„Já hraju do prdele na trumpetu.“
Dám za něj 700 dolarů.
Fajn. Domluveno.
-Máte ještě něco dalšího? -Jo, to nejlepší jsem si nechal na konec.
Tohle jsem pořídil v devadesátkách,
ale teď už to nejspíš bude mít slušnou cenu.
Tohle, pane, je autentické, klasické číslo Kevina McDonalda.
Máte Scotta Thompsona?
Když jeho scénky zakázali, cena vyletěla nahoru.
Nejsem žádný boháč.
Mám jen tenhle skeč, ale je dobrý.
Má všechny znaky klasického Kevinova čísla.
-Má ten šíleně vysoký hlas. -Vysoký hlas...
A to bezdůvodné kývání prstem.
A hraje v tom sám sebe.
-To dělal často. -Dělal to hodně často.
No dobře, tak se na to pojďme podívat.
Budete nadšený. Budete šťastný, že jsem to přinesl.
Ahoj, Keve, neviděli jsme se, co ses rozváděl.
Prý to šlo špatně.
Jo, o všechno jsem přišel.
I o dům.
Zůstal mi jen gorilí oblek.
V gorilím obleku žiju.
Víš, jaké to je, přivést si holku domů do gorilího obleku?
To je tvrdý.
To bych řek.
No jo, tenhle skeč. Jo.
Bohužel už není moc oblíbený.
Dám vám za něj 200 dolarů.
Omlouvám se, ale to musím odmítnout.
Před 25 lety jsem za to dal 300.
Jo, na světě je hodně skečů Kevina McDonalda.
Problém je, že zrovna tenhle patří mezi ty pitomé.
V roce 2004 byla pitomost v módě
a hodnota toho čísla stoupla až na 75 000 dolarů.
Ale byl jsem chamtivý a rozhodl jsem se, že na té vlně pitomosti
pojedu až na konec, jestli rozumíte.
Pak bublina splaskla a od té doby ho držím a doufám.
Sto dolarů, moje konečná nabídka.
Ale předtím jste řekl 200.
Já říkám hodně věcí.
Teď například říkám 50.
Chcete mě urazit. Chápete, že je to Kevin McDonald?
Jeden z nejdynamičtějších a nejnebezpečnějších komiků naší doby.
Ježíš, to ode mě zní fakt divně.
To bych neřekl. Prosím pokračujte.
Chci jen říct, že je špatně,
aby byl Kevin McDonald odsunut do škatulky pitomostí.
Věděl jste, že hrál Shakespeara?
Což zní taky divně.
To bych řek. Taky hrál Davida Mameta!
Počkat, cože?
Kývání prstem a šíleně vysoký hlas.
-Vy jste Kevin McDonald? -Ano.
-Takže to musí znamenat, že... -Ano.
Právě jste ve skeči Kevina McDonalda.
Momentíček.
Já jsem Dave Foley.
Kevine!
Slíbil jsi, že už mi to nikdy neuděláš.
-Promiň. -A proč jsi ze mě udělal Jižana?
Neumím jižanský akcent.
Já vím!
Tady končím. Tohle je směšné.
Dobře.
„Dave vyrazí ke dveřím. Zjistí však, že jsou zamčené.“
Fajn. Tak ať už to máme za sebou. Jak ta scénka končí?
Nemá konec. Nemám kam jít.
Kevine, to mi nemůžeš dělat. Mám rodinu.
Právě se učili mít mě rádi.
-Tak pojďme improvizovat. -Improvizovat? Ty parchante!
Doktore, musíte se podívat.
Na zadku mám neobvykle velký výrůstek.
Ne, Kevine, to je tak laciné.
BRÁNIT A PODPOROVAT
Nyní přinášíme napínavý závěr Superopilce.
Neloudejte se s tím, mám žízeň.
Tak pojď, pojď sem. Už to bude.
Přines mi to zázvorové pivo.
Trochu doprava. Ne, do tvého prava!
Přestaň! Ten váš sexuální stroj mě škádlí. Dej mi to!
Tak jo, chlupatý, teď vám ty chlupy sežehnu.
Tak co to bude, maskovaný chlastmene?
-Jdu zachránit jedinou památku v Torontu. -Počkej!
Obávám se, že tohle chce Jager.
To je hustý pitivo!
Vyznáš se, ty hovado.
-Dobrá, Superopilče. Poslední. -Nemůžu. Jsem na šrot.
-Prostě to vypij, ty mimino! -Tak to fakt dává smysl.
Tyhle kluky já znám
Tyhle kluky znám!
-Ty vole, já tě miluju! -Já vím.
Jdeme. Pojď.
Si myslíš, že jsi můj fotr?
Jsi posraná tyč.
Pochcal jsem tvou tyč.
Drtilebe, splnili jsme jeden z tvých požadavků. Neukvapuj se.
Jak to sviští po cvičišti?
Jak vidíte, vymkl se kontrole.
Chci se potkat s písmenem H.
Děti jsou v bezpečí, prozatím.
Děti? Jaké děti?
Přece ten školní výlet, vaše dcera.
Jak můžete vědět, jestli mám dceru?
Nikdo nezná pravou identitu Superopilce.
No, většina nás poldů ji zná.
Víte, jak jsme vám museli sundat masku, když jste se do ní vyzvracel.
-Za to vám děkuju. -Tak blízcí si nejsme.
Jestli se jeho palec a ukazováček dotknou,
je s torontskou falickou dominantou konec.
Jak tu tyranii zastavíme?
Dáme si panáka.
Jak dlouho budete tu fotku Tita ještě shánět?
Hej. Mám nápad.
Superopilec dostal nápad.
Hej, ty nevypadáš jako hodiny s kukačkou.
To by stačilo. Mačkám...
Ne!
Tvoje tyranie je u konce.
PLESK
Občas vyhrávám.
Skvělá práce, Superopilče!
Bez tvé pomoci bych to nezvládl, Barmane.
Hele, co je to za náhodnou malou holku?
To je dobrý, tati. Znám tvoje tajemství.
Fakt? A nejsi naštvaná?
Většina tátů mých kamarádek se opíjí.
Jen můj táta je Superopilec!
Božínku. Hej, poletíme spolu domů.
-Ne, tati. Pil jsi. -To je jedno.
Je to jedno, protože jsem Superopilec.
Superopilče, pozor na věž CN...
PLÁC!
Vydrž.
Haló? Na CN Tower se stala nehoda.
Budeme potřebovat záklanku.
Co je s tím?
Nevím.
Nejde to opravit?
Možná. Už mám větší.
Co to s těmi lidmi je.
MILUJU TĚ - TÁTA
VĚČNĚ PRÝŠTÍ NATĚJE
Natěje?
S tím by měl někdo něco dělat.
Byl v remisi.
Celé nové kolo chemoterapie.
Je to tak drahé.
Ne, to kóma bylo vyvoláno lékařsky.
Tomu kocourovi není ani 16 let.
-Já ne... -Proč ho prostě nenecháš umřít!
Nevadí mi plešatá kočka.
Je to roztomilé.
Dobře, přestaňte mluvit.
-Odpovězte na otázku. -Pletete si to!
Mlčte! Odpovězte na otázku.
Hodná kočička.
Držte hubu oba dva.
Hodná kočička.
Zlá kočka.
Hodná kočička, hodná kočička.
Zlá kočka.
Ellen, potřebuju tě.
Potřebuješ mě? Na co?
Pokračuj.
Co to děláš?
Je to důležité.
Co je důležité?
Stačí. Jdu dovnitř.
Jo.
Perfektní televize.
To by stačilo!
Jdu na hlídku.
HLÍDKA
-Hej, tak počkat. -Hej!
To máš výstražné světlo?
Nejspíš.
-Jsi snad... -Na hlídce? Jo.
Ve čtvrti je něco špatně.
Taky jsem to cítil.
A pak se ukázalo, že je ta televize úplně v pořádku.
Psa na vodítku už nevidíš.
Ne. Tuhle jsem viděl psa a byl v autě...
Ježíši!
Já jsem...
Já nechtěl... Jen jsem hlídkoval.
To my také.
Měl jsem pocit, že se tu něco děje.
Jako by něco nebylo v pořádku.
Všichni jsme to cítili.
A tohle je důkaz, že jsme měli pravdu.
Jsi vážně zraněný, kamaráde.
Slibte mi...
že najdete další, jako jsme my.
Jako chlápek, co přišel o práci,
až na to, že ví...
Není to jeho chyba.
Řekněte mu, že tam budu.
Jako ten chlápek...
který nemůže dokázat, že mu zprávy lžou...
Ale tak nějak to ví.
-Jo, řekněte mu, že tam budu. -Budeš tam.
Nesmíme toho hrdinu nechat zemřít.
-Ježíši. -Jaké máš zásoby?
-Mám nějaké mandle. -Dobrý.
A kousek provázku. Co ty?
Mám pletací jehlice.
Dobře, vydrž, kámo.
-Zašijeme tě. -Bude to bolet.
Počkej!
Je mrtvý.
Hlídkující hlídky
Jděte vpřed
Vy strážci bezpečí
Na hlídce!
Kreativní dohled Jan Táborský