Jeg har et spørsmål.
Spør.
Har du vært full?
Ikke som jeg kan huske.
Det er bra.
Hva kunne jeg si?
Klart jeg har vært full.
Faktisk er jeg nesten alltid full.
Datteren min må aldri få vite sannheten.
Jeg er Superfull.
SUPERFULL TIL UNNSETNING
Om dagen er jeg en to ganger skilt madrass-selger,
men vanligvis rundt tolv hver dag
forvandler jeg meg til Superfull.
Du også, kompis.
Å være full gir meg evnen
til å slåss med ti menns overmot.
Tyv!
Slipp den sykkelen!
SMEKK!
Med hjelp av min venn, bartenderen,
utgjør vi et dynamisk team.
Vi har rettferdighet på kran!
Hjelp!
Det høres ut som trøbbel, Superfull.
-Forbered meg. -Skal bli.
Det er happy hour, men ikke for kriminelle.
Hjelp!
Hør her, kjerring! Jeg trenger blingen din.
Hvilken "bling" da?
Hei, du der!
Slutt! Slutt med det!
Ja vel? Hvem skal hindre meg?
Superfull, nemlig. Ta en titt.
Du tror du er så... Og så er alle...
Han snøvler med ordene. Evnene hans slår inn.
Jeg skal...
Vent litt. Jeg må tømme tanken.
Sånn! Evnene er aktivert.
Ok, tilbake til saken, innbruddsgutt.
Men hvorfor må vi slåss? Hvorfor kan vi ikke bare være venner?
Bare venner. Kom igjen, få en liten klem.
AU!
Det var et knep!
Takk, Superfull. Du reddet livet mitt.
Det gjorde meg bare litt trist.
Kom igjen, Superfull. Jeg spanderer en shot.
Michelle?
Quoi, Sylvie?
Hvorfor gråter du til meg?
Se, vi er tomme for sjokolade.
Nei, det er ikke mulig.
Det var det jeg sa. På fransk.
Atten måneder på denne sofaen.
-Jeg hater denne sofaen. -Jeg hater denne sofaen.
Og nå...
Så ingen mann vil gi oss sjokolade lenger?
Hvorfor gisper du?
Hvorfor trenger vi menn? Til å bestille konfekt til oss?
Vi kan gjøre det selv.
-Ja, vi kan kjøpe vår egen sjokolade. -Ja!
-Nei, hvor er den? -Du har.
-Nei, du har. -Du har.
-Nei, du har. -Nei.
-Du har. -Nei.
-Jeg ser ingen. -Du hadde den sist. Hvor er den?
iPaden, den lader.
Sylvie?
Cherchez le iPad. Vær så snill.
Greit.
Gå!
Nesten der.
-Jeg prøver. -Du prøvde ikke.
-Jeg prøver. -Prøv igjen.
Jeg kan ikke, det er for vanskelig. Du må gå. Cherchez le iPad.
Jeg skal prøve.
For vanskelig.
Nei, jeg trenger sjokolade.
-Gå! -Det er for vanskelig!
Du burde ha gått.
-Du burde ha gått! -Merde!
Jean-Pierre?
Hvor lenge har du vært der?
Altfor lenge.
Atten måneder under bena deres,
hørt på de meningsløse samtalene om sjokolade og iPader.
Jeg vil cherchez le iPad!
Bravo!
Bena mine. De har krympet.
Han er så petit.
Om jeg hoppet fra denne sofaen, kunne fallet ha drept meg.
-Nei! -Jean-Pierre!
-Ikke gå. -Adieu.
Vær forsiktig.
Går det bra? Jean-Pierre?
-Det er farlig. -Vær forsiktig.
Ikke fall.
-Jeg er så redd. -Jeg er redd for ham.
Dumme kvinner. Vi har fått besøk av ironi.
Se, jeg når ikke iPaden.
Nei!
Jeg trenger et dytt.
Men hvem skal komme?
Det er likegyldig.
-Nei, Michelle, Jean-Pierre. -Det bør være Sylvie.
-Det bør være henne. -Jeg bryr meg ikke.
-Bestem deg. -Michelle bør gå.
-Jeg vil dø. -Jeg nekter.
-Bestem deg! -Nei!
Bestem deg!
Superfull, akt to!
Noen har hatt litt av en natt.
Ja. Jeg bekjempet så mye kriminalitet at jeg besvimte. Hva skjedde?
Du reddet verden, lå med en servitør og pisset på deg.
Dessverre ikke i den rekkefølgen.
Men ikke tenk på det. Jeg har ordnet en av mine spesialiteter.
Gatorade, bacon og en shot whisky.
Går ikke, bartender.
Jeg lovet datteren min å bli med på klassetur.
Men...
Det er derfor de eggene er der.
Hallo?
Jeg skal gi ham beskjed.
Superfull, det er trøbbel ved CN-tårnet.
Forsvinn, purk. Ellers blir tårnet knust.
Hodeknuser, nei!
Kom igjen, la oss samarbeide. Har du noen krav?
Tre tusen dollar og en ny klappstol
og en ingefærøl, nå, for jeg er tørst.
Skriv det ned.
Et ødelagt gjøkur
og et bilde av Josip Broz Tito i ramme.
Følg med for den spennende avslutningen av Superfull.
FORTSETTELSE FØLGER
Venner av Kids In The Hall nummer 105, Aaron.
AARON GRAND RAPIDS I MICHIGAN
Jeg er forfatter.
Så langt har jeg skrevet 56 dikt om min mors død.
Hun lever, så hun er ikke så veldig fan.
Men kona elsker dem.
Venner av Kids In The Hall nummer 105. Aaron.
Saken er at dette var Miles Davis sin saksofon.
Seriøst? Spilte Miles Davis med denne?
Nei, han spilte ikke med den. Men han hadde den en stund.
Til han kastet den på en roadie mens han skrek:
"Jeg spiller trompet, for faen."
Jeg gir 700 dollar.
Flott. Avtale.
-Har du noe annet? -Ja, jeg sparte det beste til sist.
Denne fikk jeg på 90-tallet,
men den får nok en god pris nå.
Dette er en autentisk, gammel sketsj med Kevin McDonald.
Har du en Scott Thompson?
Da sketsjene hans ble forbudt, gikk prisen til himmels.
Jeg er ingen rik mann.
Jeg har bare denne, men den er god.
Den har alt en klassisk Kevin-sketsj skal ha.
-Den vanvittig høye stemmen. -Den høye stemmen...
Og fingerviftingen uten tilsynelatende grunn.
Han spiller seg selv i den.
-Han gjorde det ofte. -Han gjorde det masse.
Greit, la oss se på den.
Du vil bli glad for at jeg kom med den.
Jeg har ikke sett deg siden skilsmissen.
Hørte den gikk dårlig.
Ja, jeg mistet alt.
Til og med huset.
Alt jeg har er gorilladrakten.
Jeg bor i gorilladrakten.
Vet du hvordan det er å ta med en jente hjem til en gorilladrakt?
Det er brutalt.
Det kan du si.
Å ja, denne sketsjen. Ja.
Dessverre er den ikke så populær lenger.
Jeg gir deg 200 dollar.
Beklager, men det går ikke.
Jeg betalte 300 dollar for den for 25 år siden.
Ja, det er mange Kevin McDonald-sketsjer i verden.
Problemet er at den er klassifisert som fjollete.
I 2004 var det kjempepopulært,
og den sketsjen gikk opp i verdi til rundt $ 75 000.
Men jeg ble grådig og tenkte jeg kunne kjøre fjolletoget
hele veien, om du skjønner.
Så sprakk boblen, og siden har jeg bare holdt på den og håpet.
Hundre dollar, siste bud.
Men du sa nettopp 200 dollar.
Jeg sier mye rart.
Nå sier jeg for eksempel femti.
Det er bare en fornærmelse. Jeg mener, Kevin McDonald?
Kevin McDonald er en av vår tids mest dynamiske og farligste komikere.
Det virker som en merkelig ting for meg å si.
Ikke i det hele tatt. Fortsett.
Ok, jeg syns bare det er feil
at Kevin McDonald's ble henvist til fjollemappen.
Visste du at han gjorde Shakespeare,
og det føles heller ikke riktig.
Nettopp. Han gjorde også en David Mamet!
Inni natta!
Viftende finger og vanvittig høy stemme.
-Er du Kevin McDonald? -Ja.
-Det må bety at jeg er... -Ja.
Du er i en Kevin McDonald-sketsj.
Vent litt.
Jeg er Dave Foley.
Kevin!
Du lovet å aldri gjøre dette mot meg igjen.
-Beklager. -Hvorfor gjorde du meg til søring?
Jeg kan ikke sørstatsaksent.
Jeg vet det!
Jeg stikker. Dette er bare tull.
Greit.
"Dave stormer til døren. Bare for å finne den låst."
Greit. La oss få det overstått. Hvordan ender sketsjen?
Det er ingen slutt. Jeg skal ingen steder.
Kevin, du kan ikke gjøre dette mot meg. Jeg har familie.
De har nettopp blitt glad i meg!
-Hei, la oss improvisere. -Improvisere? Ditt svin!
Doktor. Du må se.
Jeg har en uvanlig stor utvekst på rumpa.
Nei, Kevin, det er så simpelt.
FORSVARE OG STØTTE
Og nå den spennende slutten av Superfull.
Ikke tull, jeg er tørst.
Ok, kom frem. Det nærmer seg.
Gi meg den ingefærølen.
Litt til høyre for meg. Nei, deres høyre!
Slutt med det! Sexmaskinen erter meg. Gi meg den!
Ok, plattfot, dere kommer alle til å få flate hoder.
Hva blir det til, Kappede Cocktailinator?
-Jeg må redde Torontos eneste landemerke. -Vent!
Jeg er redd det må Jäger til.
Nei, det er ekkelt!
Så sant, din jævel.
-Greit, Superfull. Bare én til. -Går ikke. Jeg er dritings.
-Bare drikk den, din baby! -Det gir absolutt mening.
Dette er alle Dave jeg kjenner
Dette er alle Dave jeg kjenner!
-Jeg digger deg! -Jeg vet det.
Vi går. Kom igjen.
Er du liksom faren min?
Du er en jævla påle.
Jeg pisset på pålen din.
Hodeknuser, vi har oppfylt ett krav. Ikke gjør noe forhastet.
Hvordan er ståa?
Som du ser, er han ute av kontroll.
Jeg vil møte bokstaven H.
Barna er trygge for øyeblikket.
Barna? Hvilke barn?
Du vet skoleturen og datteren din?
Hvordan vet du om jeg har en datter?
Ingen vet Superfulls sanne identitet.
Faktisk gjør de fleste av oss politi det.
Siden vi måtte ta av deg masken, og du spydde i den.
-Takk for det. -Vi er ikke så nærme.
Hvis tommelen og pekefingeren røres,
er det over og ut for Torontos falliske landemerke.
Hvordan stopper vi dette tyranniet?
La oss ta en shot.
Hvor lang tid tar det å få et bilde av Tito?
Hei, jeg har en idé.
Superfull har en idé.
Du er ikke et gjøkur.
Det var det. Jeg trykker...
Nei!
Tyranniet ditt er over.
POFF
Iblant vinner jeg.
Godt jobbet, Superfull!
Kunne ikke klart det uten deg, bartender.
Hvem er denne tilfeldige lille jenta?
Pappa, jeg vet hemmeligheten din.
Gjør du? Og du er ikke sint?
De fleste av mine venners fedre blir bare fulle.
Faren min er Superfull!
Jøss. Hei, la meg fly deg hjem.
-Pappa, nei, du har drukket. -Spiller ingen rolle.
Spiller ingen rolle, for jeg er Superfull.
Superfull, se opp for CN...
KLASK!
Vent litt.
Hallo? Det har vært en ulykke ved CN-tårnet.
Vi trenger en ambumblanse.
Hva er galt med den?
Jeg vet ikke.
Kan du ikke reparere den?
Kan være. Kjøpte en større.
Hva er galt med folk?
GLAD I DEG PAPPA
HOBE SPRINGS FOR EVIG
Hobe?
Noen burde gjøre noe.
Han var i remisjon.
En helt ny runde med cellegift.
Det er så dyrt.
Nei, komaen var medisinsk indusert.
Den katten er ikke engang 16 år.
-Jeg kan ikke... -Hvorfor lar du den ikke bare dø!
En skallet katt går bra.
Det er bedårende.
Ok, bare slutt å snakke.
-Svar på spørsmålet. -Du misforstår!
Slutt å snakke! Svar på spørsmålet.
Flink katt.
Hold kjeft, begge to.
Flink katt.
Slem katt.
Flink katt.
Slem katt.
Ellen, jeg trenger deg.
Trenger meg? Til hva?
Bare mat på.
Hva gjør du?
Det er viktig.
Hva er viktig?
Nå er det nok! Jeg går inn.
Ja.
Helt grei TV.
Nå er det nok!
Jeg skal på patrulje.
PATRULJEN
-Hei, rolig. -Hei!
Er dette ditt nødbluss?
Sannsynligvis.
-Er du... -På patrulje? Ja.
Det er noe som ikke stemmer i nabolaget.
Jeg følte det også.
Og så viste det seg å være et helt greit TV-apparat.
Du ser aldri en hund i bånd noe sted.
Nei. Jeg så en hund en gang, og den var i en bil...
Jøss!
Det var ikke...
Jeg mente ikke... Jeg patruljerte bare.
Vi også.
Jeg følte at det var noe på gang der ute.
Som om noe var galt.
Alle følte det.
Og dette er beviset på at vi hadde rett.
Du er alvorlig skadet.
Lov meg
at dere finner de andre som oss.
Som fyren som nettopp mistet jobben,
men som vet...
At det ikke var hans feil.
Fortell ham at jeg stiller.
Som fyren
som ikke kan bevise at nyhetene lyver for ham...
Men han bare vet det.
-Ja, si at jeg stiller. -Du stiller.
Vi kan ikke la denne helten dø.
-Jøss. -Hva har du?
-Jeg har noen mandler. -Bra.
Og litt hyssing. Hva med deg?
Har noen strikkepinner.
Hold ut, kompis.
-Vi skal sy deg sammen. -Dette kommer til å gjøre vondt.
Vent!
Han er død.
Patruljerende patruljer
Gå ut
Dere beskyttere
På patrulje!
Tekst: Tommy Lund