Tată, am o întrebare.
Spune.
Ai fost vreodată beat?
Nu, din câte îmi amintesc.
Asta e bine.
Ce puteam să spun?
Desigur, am fost beat.
De fapt, sunt aproape mereu beat.
Fiica mea nu trebuie să-mi afle adevărata identitate.
Sunt Super Beat.
SUPER BEAT SALVEAZĂ SITUAȚIA
Ziua, sunt un vânzător de saltele divorțat de două ori,
dar în jurul prânzului, zilnic,
mă transform în Super Beat.
Și tu, amice.
Beția îmi dă capacitatea supraomenească
de a lupta cu bravada a zece bărbați.
Hoț!
Lasă bicicleta!
POC!
Cu ajutorul prietenului meu, Barmanul,
facem o echipă dinamică.
Avem dreptate la robinet!
Ajutor!
Par să fie probleme, Super Beat.
- Bagă. - Imediat!
E ora de reduceri, dar nu și pentru infractori.
Ajutor! Ajutor!
Ascultă aici, târfă! Am nevoie de sclipiciurile tale.
Despre ce „sclipiciuri” vorbești?
Hei, tu de acolo!
Oprește-te! Oprește-te din ce faci!
Da? Cine mă va opri?
Super Beat, el te oprește. Ia uite aici!
Crezi că ești atât de... Și apoi toată lumea...
Își stâlcește cuvintele. Puterile lui se activează.
Am de gând să...
Ține-te bine. Trebuie să scutur șarpele.
Gata! Puterile sunt activate complet.
Bine, înapoi la afaceri, hoțule.
Totuși, de ce trebuie să luptăm? De ce nu putem fi doar prieteni, omule?
Știi tu, doar prieteni. Haide, dă-mi o mică îmbrățișare.
AU!
A fost un șiretlic!
Mulțumesc, Super Beat. Mi-ai salvat viața.
M-a întristat puțin.
Haide, Super Beat. Îți fac cinste cu o dușcă.
PUŞTII DE PE HOL
Michelle?
Quoi, Sylvie?
De ce plângi la mine?
Uite, nu mai avem ciocolată.
Nu, nu este posibil.
Asta e exact ceea ce am spus. În franceză.
Stăm 18 luni pe canapeaua asta.
- Urăsc canapeaua asta. - Urăsc canapeaua asta.
Și acum...
Deci, niciun bărbat nu ne mai aduce ciocolată?
De ce oftezi?
De ce avem nevoie de acești bărbați? Să ne comande bomboane?
Putem comanda și noi.
- Da, ne putem cumpăra propria ciocolată. - Da!
- Nu, unde e? - Ai.
- Nu, ai. - Ai.
- Nu, tu ai. - Nu, nu am.
- Ai. - Nu am.
- Nu am, uite. Nicăieri. - Ai avut-o ultima dată. Unde e?
iPadul se reîncarcă.
Sylvie?
Cherchez le iPad. Te rog.
Bine.
Du-te!
Aproape ai ajuns.
- Am încercat. - Nu ai încercat.
- Am încercat. - Încearcă din nou.
Bine.
Nu pot, e prea greu. Trebuie să te duci tu. Cherchez le iPad.
Voi încerca.
E prea greu.
Nu, am nevoie de ciocolată.
- Du-te! - E prea greu!
Ar fi trebuit să te duci.
Ba tu ar fi trebuit.
- Tu ar fi trebuit să te duci! - Merde!
Jean-Pierre?
De cât timp stai acolo jos?
De prea mult timp.
De 18 luni stau sub picioarele voastre,
ascultându-vă conversațiile inutile despre ciocolată și iPaduri.
Voi cherchez le iPad!
Bravo!
Picioarele mele. S-au micșorat.
E atât de petit.
Dacă aș sări de pe canapeaua asta, căzătura m-ar putea ucide.
- Nu! - Jean-Pierre!
- Nu pleca. - Adieu.
Fii atent.
Ești bine? Jean-Pierre?
- E periculos. - Fii atent.
Să nu cazi.
- Sunt speriată. - M-am speriat pentru el.
Femei prostuțe. Am fost vizitați de ironie.
Uite, nu pot ajunge la iPad.
Nu!
Voi avea nevoie de un impuls.
Dar cine vrei să vină?
Mi-e indiferent.
- Nu, Michelle, Jean-Pierre. - Nu, ar trebui să fie Sylvie.
- Ar trebui să fie ea. - Repet, nu-mi pasă.
- Decide-te! - Michelle ar trebui să vină.
- Voi muri. - Refuz.
- Decide-te! Decide-te! - Nu!
Decide! Decide! Decide!
Super Beat, actul doi!
Cineva a avut o noapte sălbatică.
Da. Am luptat cu atâția răufăcători, că am leșinat. Ce s-a întâmplat?
Ei bine, ai salvat lumea, te-ai culcat cu o chelneriță și ai făcut pe tine.
Din păcate, nu în ordinea asta.
Acum, nu-ți face griji. Ți-am pregătit una din specialitățile mele.
Gatorade, slănină și o dușcă de whisky.
Nu se poate, Barman.
I-am promis fiicei mele c-o duc într-o excursie cu clasa.
Ei bine...
De aia sunt ouăle alea acolo.
Alo?
Bine, îl voi anunța.
Super Beat, sunt probleme la Turnul CN.
Înapoi, curcanilor! Sau turnul e zdrobit.
Zdrobește-capete, nu!
Hai să ne înțelegem aici. Ai vreo dorință anume?
Trei mii de dolari și un nou scaun pliant
și un suc de ghimbir, chiar acum, mi-e sete.
Scrie asta.
Un ceas cu cuc rupt
și o poză cu Josip Broz Tito înrămată.
Rămâneți aproape pentru finalul palpitant al lui Super Beat.
VA CONTINUA
Prieteni ai Kids In The Hall. Numărul 105, Aaron.
Sunt scriitor.
Până acum, am scris 56 de poezii despre moartea mamei mele.
Ea e încă în viață, deci nu e cea mai mare admiratoare.
Soția mea le iubește, totuși.
Prieteni ai Kids In The Hall. Numărul 105, Aaron.
Știi, ăsta a fost saxofonul lui Miles Davis.
Serios? Miles Davis a cântat la ăsta?
Nu, nu a cântat. Dar a fost al lui pentru scurt timp.
Până când l-a aruncat într-un asistent țipând:
„Eu cânt la trompetă.”
Îți dau 700 de dolari pe el.
Mișto. Batem palma.
- Mai ai și altceva? - Da, am păstrat ce-i mai bun la sfârșit.
Asta o am din anii '90,
dar probabil că acum are altă valoare.
Aici, domnule, e un scheci autentic, vintage, de Kevin McDonald.
Ai un Scott Thompson?
Când scheciurile lui au fost interzise, prețurile au explodat.
Nu sunt un om bogat, domnule.
Tot ce am este acest scheci, dar e unul bun.
Are toate caracteristicile unui scheci clasic de Kevin.
- Are o voce foarte înaltă. - Vocea înaltă...
Și degetul mișcându-se fără niciun motiv aparent.
Și își joacă propriul rol.
- A făcut asta de multe ori. - De multe ori.
Bine, atunci, hai să verificăm.
O să vă placă. Veți fi foarte fericit că l-am adus.
Hei, Cath, nu te-am văzut de când ai divorțat.
Am auzit că a mers prost.
Da, am pierdut totul.
Chiar și casa.
Am rămas doar cu costumul de gorilă.
Locuiesc în costumul meu de gorilă.
Știi cum e să aduci o fată acasă într-un costum de gorilă?
E greu.
Așa e.
Bun, scheciul ăsta. Da.
Din păcate, nu mai este foarte popular.
Îți dau 200 de dolari pe el.
Îmi pare rău, domnule, dar e o decizie grea.
Am plătit 300 de dolari pentru el acum 25 de ani.
Da, există o mulțime de scheciuri Kevin McDonald în lume.
Problema cu acesta e că e clasificat drept stupid.
În 2004, era la modă
și scheciul a crescut în valoare până la aproape 75.000 de dolari.
Dar m-am lăcomit și m-am gândit că aș putea merge cu trenul ăla nebun
până la capăt, dacă înțelegi ce vreau să spun.
Dar creșterea s-a oprit și, de atunci, m-am ținut de ea și am sperat.
O sută de dolari, oferta mea finală.
Dar tocmai ai spus 200 de dolari.
Eu spun o mulțime de lucruri.
De exemplu, acum spun 50 de dolari.
Asta e o insultă. Adică, Kevin McDonald?
McDonald e printre cei mai dinamici și periculoși comici ai timpurilor noastre.
Și, la naiba, mi se pare un lucru ciudat să-l spun eu.
Nu prea cred asta. Te rog, continuă.
Bine, domnule, doar cred că este greșit
faptul că Kevin McDonald a fost retrogradat la lista stupizilor.
Adică, știai că a jucat Shakespeare
și nici asta nu mi se pare bine.
Așa e. A jucat și pentru David Mamet!
Stai puțin!
Deget mișcător și voce înaltă nebună.
- Tu ești Kevin McDonald? - Da.
- Asta înseamnă că sunt... - Da.
Acum ești într-un scheci Kevin McDonald.
Stai puțin.
Eu sunt Dave Foley.
Kevin!
Mi-ai promis că nu-mi vei mai face asta niciodată.
- Îmi pare rău. - Și de ce m-ai făcut sudist?
Nu pot vorbi cu accent sudist.
Știu!
Am plecat de aici. E ridicol.
În regulă.
„Dave se îndreaptă spre ușă. Numai c-o găsește încuiată.”
Bine. Hai să terminăm cu asta. Cum se termină scheciul?
Nu există sfârșit. Nu am unde să mă duc.
Kevin. Nu poți să-mi faci asta. Am familie.
Tocmai învățau să mă iubească!
- Hei, hai să improvizăm. - Să improvizez? Nenorocitule!
Doctore, doctore! Trebuie să te uiți!
Mi-a crescut ceva neobișnuit de mare pe fund.
Kevin, ce copilăresc!
APĂRĂM ȘI SPRIJINIM
Și acum finalul palpitant al lui Super Beat.
Nu te prosti, mi-e sete.
Bine, vino, vino în față. Se apropie.
Adu-mi sucul de ghimbir.
- La naiba! - La dreapta mea. Dreapta ta!
Încetează! Mașina ta sexuală mă tachinează. Dă-mi-o!
Bine, picioare plate, acum veți avea capete plate.
Ce faci, Cocktail-cu-mantie?
- Salvez singurul reper din Toronto. - Așteaptă!
Mă tem că asta cere un Jager.
Nu, o să iasă urât de tot.
Cu siguranță, nenorocitule.
- Bine, Super Beat. Doar una. - Nu se poate. Sunt exploziv.
- Bea-o, copil mare ce ești! - Ai perfectă dreptate.
Aceștia sunt Dave pe care îi cunosc, îi știu
Aceștia sunt Dave pe care îi cunosc!
- Te iubesc, omule! - Știu.
Să mergem. Haide.
Ce, ești nenorocitul de tata?
Ești un nenorocit de stâlp.
M-am pișat pe stâlpul tău.
Zdrobește-capete, am îndeplinit una dintre cererile tale. Nu te pripi.
Care e faza, târfă?
După cum vezi, a scăpat de sub control.
Vreau să întâlnesc litera H.
Copiii sunt în siguranță, momentan.
Copiii? Ce copii?
Știi tu, excursia și fata ta?
De unde știi dacă am sau nu o fată?
Nimeni nu știe identitatea lui Super Beat.
Ei bine, de fapt, majoritatea polițiștilor o știu.
De când a trebuit să-ți scoatem masca și ai vomitat în ea.
- Mersi pentru aia. - Nu suntem așa apropiați.
Dacă degetul mare și arătătorul se ating,
cade cortina peste reperul falic din Toronto.
Cum oprim tirania asta?
Hai să luăm o dușcă.
Cât durează să aduceți o poză cu Tito?
Hei, am o idee.
Super Beat are o idee.
Hei, nu ești un ceas cu cuc.
Gata! Apăs...
Nu!
Nu! Nu!
Tirania ta s-a terminat.
TROSC
Câteodată câștig.
Bună treabă, Super Beat!
N-aș fi reușit fără ajutorul tău, Barman.
Uite, cine e această fetiță?
E în regulă, tată. Îți știu secretul.
Serios? Și nu ești supărată?
Cei mai mulți dintre tații prietenilor mei doar se îmbată.
Tata e Super Beat!
Hei, lasă-mă să te duc acasă în zbor.
- Tată, nu, ai băut. - Nu contează.
Nu contează pentru că sunt Super Beat.
Super Beat, ai grijă la Turnul...
BUM!
Așteaptă.
Alo? A avut loc un accident la Turnul CN.
Avem nevoie de o ambumblanță.
Ce e în neregulă cu el?
Nu știu.
Nu-l poți repara?
Poate. Am unul mai mare.
Ce e în neregulă cu oamenii?
TE IUBESC, TATĂ
SBERANȚA E VEȘNICĂ
Sberanța?
Cineva ar trebui să facă ceva.
A fost în remisie.
O nouă rundă de chimioterapie.
E atât de scump.
Nu, coma a fost indusă medical.
Pisica aia nu are nici măcar 16 ani.
- Eu nu... - De ce nu o lași să moară?
Nu mă deranjează o pisică cheală.
E adorabilă.
Bine, nu mai vorbi.
- Răspunde la întrebare. - Încurci problemele!
Nu mai vorbi! Răspunde la întrebare.
Tată, bună discuție.
Tăceți din gură amândoi.
Bun...
Pisică bună.
Pisică rea.
Pisică bună, pisică bună.
Pisică rea.
Ellen, am nevoie de tine.
Ai nevoie de mine? Pentru ce?
Dă-i drumul.
Ce faci?
E important.
Ce e important?
Gata! Mă duc înăuntru.
Da.
Televizor perfect.
Gata!
Mă duc în patrulare.
PATRULA
- Hei, stai așa! - Hei!
Asta este lumina ta de avertizare?
Probabil.
- Ești... - În patrulare? Da.
Ceva nu e în regulă în cartier.
Și eu am simțit la fel.
Și, apoi, s-a dovedit a fi un televizor foarte bun.
Ei bine, nu vezi niciodată un câine în lesă oriunde.
Nu. Am văzut un câine odată și era într-o mașină...
Doamne!
Nu am, nu am...
Nu am vrut să... Eram doar în patrulare.
Și noi.
Am simțit că se întâmplă ceva.
Ca și cum ceva era ciudat.
Toți am simțit asta.
Și asta e dovada că am avut dreptate.
Ești rănit rău, amice.
Promiteți-mi
că-i găsiți pe ceilalți, pe cei ca noi.
Ca tipul care tocmai și-a pierdut slujba,
doar că știe, știe...
Nu e vina lui.
Spune-i că voi fi acolo.
Ca tipul
care nu poate dovedi ca știrile îl mint...
Dar știe cumva.
- Da, spune-i că voi fi acolo. - Vei fi acolo.
Nu putem lăsa acest erou să moară.
Doamne, ce provizii ai?
- Am niște migdale. - Bun.
Și niște sfoară. Tu?
Am niște andrele.
Bine, rezistă, amice.
- O să te coasem. - Bine, asta o să doară.
Așteaptă!
E mort.
Patrulele care patrulează
Mergeți mai departe
Voi, paznicii
În patrulare!
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu
redactor Robert Ciubotaru