Pappa, jag har en fråga.
Vad vill du veta?
Har du nånsin varit full?
Inte vad jag minns.
Det är bra.
Vad ska jag säga?
Visst har jag varit full.
Jag är faktiskt nästan alltid full.
Min dotter får aldrig veta om mitt sanna jag.
Jag är Superfyllot.
SUPERFYLLOT RÄDDAR DAGEN
På dagen är jag en frånskild madrassförsäljare,
men runt lunchtid varje dag,
förvandlas jag till Superfyllot.
Du med, kompis.
Att vara full ger mig förmågan
att slåss med tio mäns mod.
Rånare!
Bort från cykeln!
SMÄLL!
Med hjälp av min vän, Bartendern,
blir vi ett dynamiskt team.
Vi har rättvisa på tapp!
Hjälp!
Det låter som problem, Superfyllot.
-Rada upp dem. -Inga problem.
Det är happy hour, men inte för brottslingar.
Hjälp!
Lyssna, kärring! Jag behöver ditt bling.
Vad då för "bling"?
Hallå, du där!
Sluta! Sluta upp med det där!
Jaså? Vem ska stoppa mig?
Superfyllot, kan du tro. Titta nu.
Du tror du är så... Och att alla andra...
Han sluddrar. Hans krafter kommer igång.
Jag ska...
Vänta. Jag måste tömma blåsan.
Så! Krafter fullt aktiverade.
Okej, kom igen, rånarpucko.
Fast varför måste vi slåss? Varför kan vi inte bara vara vänner?
Du vet, vara vänner bara. Ge mig en liten kram nu.
AJ!
Det var ett trick!
Tack, Superfyllot. Du räddade mitt liv.
Det gjorde mig bara lite ledsen.
Kom igen. Jag bjuder på ett glas.
Michelle?
Quoi, Sylvie?
Varför gråter du?
Titta, vi har slut på choklad.
Nej, det är inte möjligt.
Det var just det jag sa. På franska.
Arton månader på denna soffan.
-Jag hatar soffan. -Jag hatar soffan.
Och nu...
Så, ingen man kommer med choklad mer?
Varför flämtar du?
Vad ska vi ha dessa män till? För att beställa praliner?
Vi kan göra det själva.
-Ja, vi kan köpa vår egen choklad. -Ja!
-Var är den då? -Hos dig.
-Nej, hos dig. -Hos dig.
-Nej, hos dig. -Nej.
-Hos dig. -Nej, hos dig.
-Jag ser den inte. -Du hade den sist. Var är den?
iPaden, den laddas.
Sylvie?
Cherchez le iPad. Snälla.
Okej.
Gå!
Nästan där.
-Jag försöker. -Du försökte inte.
-Jag försöker. -Försök igen.
Jag kan inte, det är för svårt. Du får försöka. Cherchez le iPad.
Jag försöker.
Det är för svårt.
Nej, chokladen. Je souffre.
-Gå! -Det är för svårt!
Du borde ha gått.
-Du borde ha gått! -Merde!
Jean-Pierre?
Hur länge har du legat där?
För länge.
Arton månader har jag legat under era ben,
och lyssnat på era meningslösa samtal om choklad och iPaddar.
Jag ska cherchez le iPad!
Bravo!
Mina ben. De har krympt.
Han är så petit.
Om jag hoppade från den här soffan skulle fallet döda mig.
-Nej! -Jean-Pierre!
-Gå inte. -Adieu.
Var försiktig.
Är du okej? Jean-Pierre?
-Det är farligt. -Var försiktig.
Ramla inte.
-Jag är rädd. -Jag är rädd för hans skull.
Fåniga kvinnor. Vi har fått besök av ironin.
Jag kan inte nå iPaden.
Nej!
Jag behöver stöd.
Men vem vill du ska komma?
Det spelar ingen roll.
-Nej, Michelle, Jean-Pierre. -Det borde vara Sylvie.
-Det borde vara hon. -Jag bryr mig inte.
-Besluta. -Michelle borde gå.
-Jag kommer att dö. -Jag vägrar.
-Besluta! Besluta! -Nej!
Besluta!
Superfyllot, andra akten!
Nån hade visst en vild natt.
Jag bekämpade så mycket kriminalitet att jag däckade. Vad hände?
Jo, du räddade världen, låg med en servitris och kissade på dig.
Tyvärr inte i den ordningen.
Oroa dig inte för det. Jag har gjort en av mina specialiteter åt dig.
Gatorade, bacon och ett mått maltwhisky.
Tyvärr, bartendern.
Jag lovade att följa med min dotter på hennes friluftsdag.
Nåja...
Det är därför äggen är där.
Hallå?
Okej, jag säger till honom.
Superfyllot, det är problem vid TV-tornet.
Backa, potatisgrisar. Annars krossas tornet.
Huvudkrossaren! Nej!
Kom igen, låt oss förhandla. Har du några krav?
Tre tusen dollar och en ny hopfällbar stol
och en ginger ale, genast, jag är törstig.
Skriv ner det.
Ett trasigt gökur
och en bild på Josip Broz Tito i en ram.
Fortsätt titta för den spännande upplösningen av Superfyllot.
FORTSÄTTNING FÖLJER
Vänner till Kids In The Hall Nummer 105, Aaron.
Jag är författare.
Hittills har jag skrivit 56 dikter om min mors död.
Hon lever, så hon är inte mitt största fan.
Min fru älskar dem dock.
Vänner till Kids In The Hall Nummer 105. Aaron.
Grejen är den, att detta var Miles Davis saxofon.
Verkligen? Spelade Miles Davis på den?
Nej, han spelade inte på den. Men han ägde den en kort stund.
Tills han kastade den på en roadie och skrek:
"Jag spelar för fan trumpet."
Du får 700 dollar för den.
Häftigt. Såld.
-Har du nåt mer? -Ja, jag sparade det bästa till sist.
Den här fick jag på 90-talet,
men den är förmodligen värd mycket nu.
Det här, sir, är en äkta sketch av Kevin McDonald.
Har du en av Scott Thompson?
När hans sketcher förbjöds gick priset i taket.
Jag är ingen rik man, sir.
Jag har bara den här sketchen men den är bra.
Den är en klassisk Kevin-sketch.
-Den har den galet höga rösten. -Den höga rösten...
Fingret som höjs utan minsta anledning.
Han spelar sig själv i den.
-Han gjorde ofta det. -Mycket ofta.
Okej då, låt oss kolla på den.
Du kommer att bli så glad att se den.
Hej, Kev, jag har inte sett dig sen skilsmässan.
Det gick dåligt.
Ja, jag förlorade allt.
Till och med huset.
Jag har bara kvar gorillakostymen.
Jag bor i min gorillakostym.
Vet du hur det är att ta hem en tjej till en gorillakostym?
Det är tufft.
Ja, verkligen.
Okej, den här sketchen. Ja.
Tyvärr är den inte särskilt populär längre.
Jag ger dig 200 dollar.
Beklagar, men det går inte.
Jag betalade 300 dollar för den för 25 år sedan.
Ja, det finns många Kevin McDonald-sketcher i världen.
Problemet med den här är att den anses töntig.
2004 var töntigt på modet
och sketchen gick upp i värde till cirka 75 000 dollar.
Men jag blev girig och tänkte rida på den vågen
hela vägen, om du förstår.
Sen sprack bubblan och sen dess har jag väntat och hoppats.
Hundra dollar, sista erbjudandet.
Men du sa precis 200 dollar.
Jag säger massor av saker.
Till exempel, nu säger jag 50 dollar.
Det är en förolämpning. Jag menar, Kevin McDonald?
Kevin McDonald är en av vår tids mest dynamiska och farligaste komiker.
Och det kanske låter konstigt för mig att säga.
Det tycker jag inte alls, fortsätt.
Okej, jag tycker att det är fel
att Kevin McDonald har degraderats till töntarna.
Visste du att han spelade Shakespeare
och det känns inte heller rätt.
Tro det eller ej. Han spelade även David Mamet!
Sakta i backarna nu!
Viftande finger och galet hög röst.
-Är du Kevin McDonald? -Ja.
-Det måste betyda att jag... -Ja.
Du är just nu med i en Kevin McDonald-sketch.
Vänta en sekund.
Jag är Dave Foley.
Kevin!
Du lovade att du aldrig skulle göra så igen.
-Förlåt. -Och varför har jag sydstatsdialekt?
Jag kan inte sydstatsdialekt.
Jag vet!
Jag drar. Detta är löjligt.
Okej.
"Dave stormar till dörren. Men upptäcker att den låst."
Bra. Låt oss få det här överstökat. Hur slutar sketchen?
Inget slut, jag har ingenstans att ta vägen.
Kevin, du kan inte göra så här mot mig. Jag har familj.
De höll på att lära sig älska mig!
-Vi improviserar. -Improviserar? Din jävel!
Doktorn, doktorn. Du måste titta.
Jag har en ovanligt stor utväxt på rumpan.
Nej, Kevin, det är så billigt.
Försvara & stötta
Och nu till den spännande upplösningen av Superfyllot.
Jäklas inte med mig, jag är törstig.
Okej, kom, kom fram. Den närmar sig.
Ge mig min ginger ale.
Lite till höger. Nej, till höger om dig!
Sluta! Er sexmaskin retar mig. Ge mig den!
Okej, plattfot, ni kommer alla att få platta huvuden.
Vad önskas, maskerade Cocktaildrinkare?
-Jag måste rädda Torontos enda landmärke. -Vänta!
Jag är rädd att det här kräver en Jäger.
Nej, den där skiten är otäck!
Det stämmer, din jävel.
-Okej, Superfyllot. Bara en till. -Tyvärr. Jag är dyngrak.
-Drick bara, din stora bebis! -Det är helt logiskt.
Det här är de Daves jag känner
Det här är de Daves jag känner!
-Jag älskar dig! -Jag vet.
Nu går vi. Kom igen.
Vem är du, min jävla pappa?
Du är en jävla påle.
Jag pissade på pålen.
Huvudkrossaren, vi har uppfyllt ett av kraven. Gör inget överilat.
Vilken sits har vi, bitch?
Som du kan se, är han utom kontroll.
Jag vill träffa bokstaven H.
Barnen är trygga för stunden.
Barnen? Vilka barn?
Du vet, skolutflykten och din dotter?
Hur vet du om jag har en dotter eller inte?
Ingen känner till Superfyllots sanna jag.
De flesta av oss poliser gör faktiskt det.
Sen vi var tvungna att ta av dig masken och du spydde i den.
-Tack. -Vi står inte varann så nära.
Om hans tumme och pekfinger möts,
är det slutet för Torontos falliska landmärke.
Hur stoppar vi detta tyranni?
Låt oss ta en sup.
Hur lång tid tar det att fixa en bild av Tito?
Hörrni, jag har en idé.
Superfyllot har en idé.
Du, du är inget gökur.
Det räcker. Jag krossar...
Nej!
Nej! Nej!
Ditt tyranni är över.
SMÄLL
Jag vinner ibland.
Bra jobbat, Superfyllot!
Hade inte klarat det utan din hjälp, Bartender.
Vem är den här slumpmässiga lilla flickan?
Pappa, jag känner till din hemlis.
Gör du? Och du är inte arg?
De flesta av mina vänners pappor blir bara fulla.
Min pappa är Superfyllot!
Oj. Låt mig flyga hem dig.
-Nej, pappa, du har druckit. -Spelar ingen roll.
Det spelar ingen roll för jag är Superfyllot.
Superfyllot, se upp för TV...
SPLATT!
Vänta lite.
Hallå? Det har skett en olycka vid TV-tornet.
Vi behöver en ambumlans.
Vad är fel med den?
Jag vet inte.
Kan du inte reparera den?
Kanske. Men jag har en större.
Vad är det för fel på folk!
ÄLSKAR DIG PAPPA
HOTET ÄR OSS EN EVIG KÄLLA
Hotet?
Nån borde göra nåt.
Nåväl, han var på bättringsvägen.
En helt ny omgång cellgifter.
Det är så dyrt.
Nej, komat var medicinskt framkallat.
Katten är inte ens 16 år gammal.
-Jag är inte... -Varför låter du den inte bara dö!
Skalliga katter är okej.
Det är bedårande.
Okej, sluta prata.
-Svara på frågan. -Du blandar ihop problemen!
Sluta prata! Svara på frågan.
Fin katt.
Håll käften, båda två.
Fin katt.
Snäll katt.
Dålig katt.
Fin katt.
Dålig katt.
Ellen, jag behöver dig.
Behöver mig? För vad?
Släpp på mer.
Vad gör du?
Det är viktigt.
Vad är viktigt?
Det räcker! Jag går in.
Ja.
En välfungerande TV.
Nu räcker det!
Jag går på patrull.
PATRULLEN
-Hallå, ta det lugnt. -Hallå!
Är detta din nödsignal?
Förmodligen.
-Är du... -På patrull? Ja.
Nåt står inte rätt till i grannskapet.
Jag kände det också.
Det visade sig vara en välfungerande teveapparat.
Man ser inga hundar i koppel numera.
Nej. Jag såg en hund en gång och han satt i en bil...
Jösses!
Jag ville inte...
Jag menade inte... Jag var på patrull.
Vi också.
Jag kände att nåt var på gång.
Nåt var fel.
Det kände vi alla.
Detta bevisar att vi hade rätt.
Du är illa skadad, kompis.
Lova mig...
...att ni hittar de andra, de som är som vi.
Som killen som precis blev av med jobbet,
förutom att han vet att...
Det inte är hans fel.
Jag finns där för honom.
Som killen...
...som inte kan bevisa att nyheterna ljuger...
Men han vet det ändå.
-Säg att jag finns där. -Du finns där.
Vi kan inte låta hjälten dö.
-Jösses. -Vad har du för materiel?
-Jag har några mandlar. -Bra.
Och lite snöre. Du då?
Jag har strumpstickor.
Okej, håll ut, kompis.
-Vi ska sy ihop dig. -Okej, det här kommer att göra ont.
Vänta!
Han är död.
Patrullerande patruller
Gå vidare
Ni väktare
På patrull!
Undertexter: Linda Reidy
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir