‫צלצלת, דון?‬
‫מה יגרום לך להגיע לכאן מהר יותר, מארב?‬
‫כדאי שנחזור אל מלמד הבקר?‬
‫זו החלטה שלך, דון. אבל...‬
‫בבקשה לא.‬
‫אתה יודע מה אמזון רוצה מ"ילדים בהיכל"?‬
‫כן, דון. תוכנית מצחיקה, אבל אחת ללא מטרות,‬
‫נושאים אקטואליים, עצבנות מדאיגה או תפאורות מטרידות.‬
‫נכון. זה משאיר משחקי מילים, מארב.‬
‫כן, דון. יש לי משחק מילים, דון.‬
‫זה משחק מילים על הרוח, אבל הוא על הפנים.‬
‫ברווז בתפוזים.‬
‫פאקינג פעמון לא נכון. אתם מתמחים מהרווארד.‬
‫ברווז לך שאלה לא בננות, דון?‬
‫הבנתי. אני צריך שהתמתחה יכניס לי בפרוזדור?‬
‫לא, זה מוגזם. שיעשה את זה כאן.‬
‫כן, זה הרבה יותר טוב, דון.‬
‫לך על זה.‬
‫- אתה חושב שזה מקום עבודה רעיל? - רעיל? לא, דון. בכלל לא.‬
‫- אתה מרגיש ששומעים אותך? - בהחלט.‬
‫- יופי. היית אומר לי אחרת, נכון? - כמובן, דון.‬
‫- אני מחשיב אותך לחבר. - כן.‬
‫שמור על הפנים למעלה. אני לא רואה את הכאב שלך.‬
‫כן, דון. כמובן. זה יהיה הרבה יותר טוב.‬
‫- איך זה? - זה טוב.‬
‫ילדים במסדרון‬
‫הם כאן.‬
‫הצלחתם להגיע.‬
‫- הבאתי לך משהו. - מתנות. יופי.‬
‫היי, מספיק לדבר עלייך. איפה התינוק הזה שבאנו לראות?‬
‫- קדימה. - התינוק המושלם נרדם מהר.‬
‫אוי, לא.‬
‫הוא אוהב תינוקות כל כך.‬
‫- אביא לכם קצת יין. - רעיון נהדר.‬
‫תראו מי כאן.‬
‫מישהו כאן לא ישן הרבה, אבאל'ה.‬
‫כן, אבל זה הסוג הנפלא ביותר של תשישות, אתם יודעים?‬
‫כמו טיפוס על הר האוורסט יחף‬
‫כשלהר אין פסגה, ובשמיים אין שמש,‬
‫למזון אין טעם.‬
‫אבל אני אוהב את זה.‬
‫- זה נהדר. זה מתוק. - כל כך נחמד.‬
‫תסתמו. תסתמו את הפה.‬
‫התינוק. התינוק התעורר.‬
‫אני חייבת להביא את התינוק.‬
‫- הורמונים? - כן.‬
‫אל תגידו לה שאמרתי את זה.‬
‫זה התינוק שלנו.‬
‫באוטו אמרתי שאני הראשון.‬
‫- אולי כדאי להצטלם. - כן, כדאי.‬
‫את רוצה שאביא את המצלמה?‬
‫למה שאני לא אביא את המצלמה,‬
‫למה שאני לא אלך את התינוק, למה שאני לא אעשה פאקינג הכול?‬
‫היי, רק אמרתי, את רוצה...‬
‫אז, מה אתה חושב?‬
‫אני לא אוהב את התינוק הזה.‬
‫- ובכן, תן לו עוד זמן. - אני לא צריך לתת לו עוד זמן.‬
‫זה תינוק נתעב.‬
‫שטויות. איך תינוק יכול להיות נתעב?‬
‫הנה, את תחזיקי.‬
‫לפעמים... אלוהים אדירים! אתה צודק.‬
‫- כן. - איזה תינוק נתעב.‬
‫אתה תחזיק.‬
‫זה כאילו שאני מחזיק את כל הסבל האנושי בזרועותיי.‬
‫- נסה לשיר לו. - אני לא יכול.‬
‫אני יכול רק לחשוב על "קינות הארורים",‬
‫או "חרחורי המוות של בית המטבחיים", או השיר הזה, "צהוב", מאת קולדפליי.‬
‫- קחי אותו. קחי אותו. - לא.‬
‫- אז? איך הולך עם התינוק? - נהדר.‬
‫כן. תתפסי.‬
‫זה כל כך נהדר שמיד התחברתם לתינוק שלנו.‬
‫כן. כי...‬
‫יש משהו מיוחד שרצינו לבקש מכם, חבר'ה.‬
‫חילופי זוגות?‬
‫- לא. - לא.‬
‫לא. החלטנו ש...‬
‫אם משהו יקרה לנו, אנחנו רוצים שתיקחו את התינוק שלנו.‬
‫- זה כבוד גדול. - כבוד גדול.‬
‫זה כבוד גדול.‬
‫- אבל אנו לא יכולים. - לא יכולים.‬
‫לא יכולים? למה?‬
‫מעולם לא הסתדרתי עם תינוקות.‬
‫החזקתי אחד פעם והוא נתקע בבאר.‬
‫בחייכם, אתם פשוט לחוצים,‬
‫כי אתם יודעים שזאת אחריות עצומה.‬
‫וזו אחת הסיבות לכך שבחרנו בכם.‬
‫אתם יודעים, מעולם לא באמת רציתי תינוק.‬
‫אני מכינה התקנים תוך רחמיים.‬
‫- היא התחילה למכור אותם באטסי. - כסף לבזבוזים.‬
‫זה נשמע שאת זורמת. לא תהיי אימא חונקת.‬
‫כן. למעשה, זו אחת הסיבות לכך שבחרנו בך.‬
‫אנחנו מכורים למת'.‬
‫- אנחנו אוהבים מת'! - ממש.‬
‫חייבים מת'. תנו לי מת'.‬
‫- אתם לא מכורים למת'. - לא.‬
‫לא. אתם צורכים אותו באירועים חברתיים או לבד במכוניות.‬
‫- כמו כולנו. - כן.‬
‫ולמעשה, זו אחת הסיבות לכך שבחרנו בכם.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫- תביא את הניירת. - אביא את הניירת.‬
‫תעצור!‬
‫לא אהבנו את התינוק.‬
‫- מותק! - באמת.‬
‫כן, אבל לא אומרים זאת.‬
‫מה לא בסדר עם התינוק שלנו?‬
‫הוא פשוט לא מתאים.‬
‫פשוט התינוק שלכם טיפה מתועב בעינינו.‬
‫אוהבים אתכם, רק שונאים את התינוק.‬
‫שונאים את התינוק.‬
‫תסתלקו מהבית שלנו, לעזאזל!‬
‫זה מגוחך. בואי נלך, מתוקה.‬
‫הם לא אהבו את התינוק.‬
‫אז אלה לא רק אנחנו.‬
‫- בריאן, אתה מקליט? - כן.‬
‫טוב. תדאג לקלוט את כל האקשן.‬
‫כן, אבא. זה מבריק. אתה מתהלך סביב, זה פשוט כל כך מרגש.‬
‫למה אני צריך להמשיך לצלם את הדבר המטופש הזה?‬
‫למה אני צריך לחתום כערב כשאתה צריך ג'קוזי?‬
‫- כי זה מה שמשפחה עושה. - אוקיי. איפה אימא?‬
‫היא במכולת. הכול חלק מתוכנית האב שלי.‬
‫הנה היא באה.‬
‫מה קורה פה? מה שניכם עושים כאן בחוץ?‬
‫- יש דליפת גז? - לא.‬
‫תודה לאל.‬
‫הנה צ'יפס המלפפון החמוץ בשמיר שרצית.‬
‫לא רציתי אותם.‬
‫מה אתה עושה? תניח את הטלפון. אני לא רוצה שיצלמו אותי.‬
‫אבא מכריח אותי.‬
‫תן לי את זה.‬
‫- נעים לך? - את מצלמת את עצמך.‬
‫- בבקשה. - פראן, את מוכנה להפסיק?‬
‫אני מנסה להיות רומנטי כאן.‬
‫פראן, היום הוא יום הנישואים שלנו.‬
‫- גורדון, זכרת. - ברור שזכרתי.‬
‫לפני ארבעים שנה היום, לא יצא לי לעשות משהו שגברים עושים‬
‫- בליל הכלולות. - בלי דיבורים מלוכלכים על הדשא.‬
‫לא, אני לא מדבר על זה.‬
‫לא יצא לי לסחוב אותך מעבר לסף.‬
‫זה נכון.‬
‫הגיע הזמן לנגן את השיר שלנו.‬
‫גורדון.‬
‫זה הזמן להרמה.‬
‫- בריאן! - כן.‬
‫כמה את שוקלת בימים אלה, פראן?‬
‫גורדון, רק זונה שוקלת את עצמה.‬
‫- אוקיי, הנה זה בא. קדימה. - אוקיי.‬
‫קדימה. מה אני עושה?‬
‫- חכי רגע. - אוקיי.‬
‫מה החלק הקטן ביותר בך?‬
‫ובכן, זה יהיה כאן למעלה.‬
‫הוא הולך לשאת אותי מעבר לסף, מוד. היית מאמינה?‬
‫- לא, עדיין לא. - אוקיי.‬
‫עכשיו תרימי את עצמך. תעשי את העבודה!‬
‫- בעצמי? - בריאן, עזור לי.‬
‫זה היה נפלא.‬
‫אני יכול להשתפר.‬
‫- תעלי. - זה לא נשמע הגיוני.‬
‫- תעלי! - אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫כל הכוח שלי נמצא...‬
‫- אתה מקליט? - אני לוחץ "הקלטה".‬
‫- זה עצר. - צילמת את ההרמה?‬
‫כן, צילמתי.‬
‫- חרא. לא. - בריאן!‬
‫בחיי. למה הם שמו את התלולית הזאת כאן?‬
‫אתה עשית את זה. בשביל ניקוז.‬
‫אין מצב. אנחנו צריכים להיכנס מאחור.‬
‫לקחת את המפתחות?‬
‫הן במכונית.‬
‫- גורדון. - פאק.‬
‫חברים של "ילדים בהיכל", מס' 1239‬
‫מייקל, רינו, נבדה‬
‫היי, שמי מייקל ואני אוסף ברווזים.‬
‫כמה יש לי עד כה?‬
‫אפס.‬
‫האם אאלף את הברווזים האלה ברגע שאקבל אותם? תנסו לעצור אותי.‬
‫מה אאלף אותם לעשות?‬
‫זאת תהיה... החלטה קבוצתית.‬
‫האם כולכם מוזמנים ברגע שאסיים?‬
‫לצערי, לא. יש לי רק שלושה כיסאות,‬
‫ואין לי מושג כמה מהם יצטרכו הברווזים.‬
‫חברים של "ילדים בהיכל", מספר 1239.‬
‫מייקל.‬
‫כאשר אתם רואים קהל, האם אתם חושבים,‬
‫"היי. אולי יש לי חברים בקהל הזה?"‬
‫ובכן, אני חושש שהחברים שלי, שאוהבים אותי,‬
‫מכבדים אותי ומעריצים אותי, עלולים ללכת לאיבוד בקהל הזה.‬
‫אולי תוך ניסיון למצוא חברים אחרים של מארק כדי לדבר עליי,‬
‫ועל למה הם החברים של מארק...‬
‫בבקשה תפסיקו. אני חבר של מארק.‬
‫אתם לא החברים של מארק. הדחיסה הזאת היא טירוף.‬
‫כולכם מתנהגים בגסות רוח. אני רוצה שתפסיקו.‬
‫אני מנסה למצוא את החברים האחרים של מארק!‬
‫תתרחקו ממני.‬
‫אני רוצה עוד מארק. וחברים של מארק.‬
‫חברים של מארק.‬
‫אני רק רוצה לדבר על מארק! על איזה בחור נהדר הוא. לא!‬
‫היי! תפסיקו לדחוף אותי!‬
‫- חברים של מארק. - תפסיקו עם זה. תפסיקו לעשות גלגלונים!‬
‫חברים של מארק.‬
‫אני צריך קצת זמן איכות עם מארק.‬
‫חברים של מארק.‬
‫זה כל כך עצוב.‬
‫אבל למרבה המזל, אני חבר מהסוג שחושב על רעיונות נהדרים.‬
‫כמו...‬
‫מה אם לכל החברים של מארק היו דגלים של מארק?‬
‫חברים של מארק‬
‫חברים של מארק!‬
‫חברים של מארק, שימו לב אליי.‬
‫שימו לב אליי, החברים של מארק.‬
‫תרדו למטה, ממזרים רוקדים. תרדו!‬
‫תרדו. מארק יביס אתכם.‬
‫היי!‬
‫הדגל של מארק!‬
‫חייבים להיות עוד.‬
‫הדגל של מארק.‬
‫היי, חברים של מארק.‬
‫- היי. - היי.‬
‫מה שאני אוהב במארק הוא שאביו היה דיפלומט.‬
‫כן. הוא גדל בכל מקום.‬
‫כל כדור הארץ היה ביתו.‬
‫הבחור הזה נשמע כיפי מאוד.‬
‫היי, אני בחור אנושי ונורמלי.‬
‫- כן. - אני יכול להיות חבר של מארק?‬
‫בטח, אבל כדאי שתשיג לעצמך דגל.‬
‫אפשר לקנות את שלך?‬
‫הוא לא למכירה.‬
‫אבל נראה שיש לו הרבה.‬
‫אפשר לקנות את אחד הדגלים שלך?‬
‫בטח שכן.‬
‫- היי! - זה מארק!‬
‫מארק, כולנו בדיוק דיברנו עליך.‬
‫זה אחד הנושאים האהובים עליי.‬
‫גם שלנו.‬
‫לפי סיפור אמיתי‬
‫תוכנית חדשה. אני הולך להוריד אותך למטה דרך חלון המרתף.‬
‫- בריאן, תפתח את החלון. - אבל מה אם מר לואיס בבית?‬
‫מה אתם עושים?‬
‫לא משהו רציני. רק אוריד את אשתי דרך החלון שלך.‬
‫אני לא יודע אם אני מרגיש בנוח לגבי זה.‬
‫מה אם אגע בטעות במשהו שאסור? כמו באזור השובב?‬
‫- למה שתדאג בקשר לזה? - אני הבריטון היחיד במקהלת הכנסייה שלי.‬
‫אסור לי להיות מתויג כמטרידן.‬
‫- אתה לא נראה כמו בריטון. - לא ממש.‬
‫קדימה, חיילים נוצריים תצעדו...‬
‫זה הדבר הכי יפה ששמעתי אי פעם.‬
‫- בסדר, בואי נעשה את זה. - קדימה.‬
‫- מה? - משהו התפוצץ.‬
‫- מה זאת אומרת? - אני מריח מתכת.‬
‫גורדון! אתה עובר התקף לב. בעלי עובר התקף לב!‬
‫אדוני, אתה צריך להגיע לביה"ח.‬
‫מה שאני צריך לעשות זה לשאת את האישה שלי מעבר לסף!‬
‫בסדר. לא משלמים לנו מספיק בשביל זה גם ככה.‬
‫- חוץ מזה, אני ממש רוצה לראות את זה. - בסדר, פראן.‬
‫כן.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫זה בסדר גמור. תן לי לסחוב אותך.‬
‫טוב? תן לי להרים אותך.‬
‫רעיון טוב.‬
‫את בסדר, פראן? את נראית בסדר.‬
‫אני חושב שהיא עברה כריתת רחם ספונטנית.‬
‫- זה היה בקע. - והוא סבל משני התקפי לב.‬
‫לא תחייבו אותי פעמיים.‬
‫אני אוהב את שניכם.‬
‫אדוני, אצטרך שתיקח צעד אחורה.‬
‫- הוא צריך את אימא. - אני צריך אותה.‬
‫- אדוני, זוז אחורה! - אסור להפריד בינינו.‬
‫כן. מותר.‬
‫משטרה‬
‫14:35 ליברטי וילג'‬
‫- מה מטריד אותך? - שמעת על מצעד הגאווה?‬
‫כן, שמעתי.‬
‫אסרו על שוטרים לצעוד.‬
‫ובכן, לא על כולנו. רק עליך.‬
‫- עליי? למה עליי? - כן, כי אתה צועד מוזר.‬
‫- אני לא. - כן, אתה כן.‬
‫בחייך. אפשר להבין אותם.‬
‫אני פשוט לא יודע מה לעשות עם הידיים.‬
‫- זה בטוח. - תראה לי!‬
‫- רואה? זה קל. - כן, אתה די טוב.‬
‫אז...‬
‫- לדעתי הגיע הזמן ללכת. - אני עדיין לא שיכור.‬
‫כן, זה באשמתך.‬
‫- ובכן, תודה רבה, ג'ייק. - כן.‬
‫- מעריך את זה. - כן, פשוט חשבתי שהגיע הזמן ללכת.‬
‫- אוקיי. - כן.‬
‫- אני מניח שאתה אוהב בננות. - כן, אתה יודע, אני אוהב בננות.‬
‫פיל! לא ידעתי שאתה עדיין פה.‬
‫ובכן, ג'ייק.‬
‫אני באמת לא יכול ללכת לפני שנדבר על הבננות.‬
‫- בננות? - אתה מכיר אותי, אני מר שייק.‬
‫יש לך הרבה בננות, ג'ייק.‬
‫ובכן, כמובן, בננות בתוך שייק מוסיפות מרקם.‬
‫שייק ללא בננות הוא מימי.‬
‫כן, אבל זה כזה סדר מסקרן. אני מתכוון...‬
‫יש לך בננה אחת כאן,‬
‫ובננה אחת כאן.‬
‫הבננה הזו כמעט על גבי הבננה הזאת,‬
‫כאילו שהן עושות סקס של בננות.‬
‫מבנה מוזר מאוד בשביל בננות.‬
‫זו הדרך שבה הן נפלו משקית הקניות.‬
‫כן.‬
‫כן. הן פשוט נפלו משקית הקניות ככה.‬
‫- כן. - כן. זה די נורמלי.‬
‫זה קורה כל הזמן. נפילה משקית הקניות. כן.‬
‫או שסידרת אותן בצורה מדויקת‬
‫כדי לעצור את שד הבננות של טרפלגר שבע.‬
‫תקשיב, פיל.‬
‫אני רק בחור שמנסה להבשיל את הבננות שלו.‬
‫כן. כן.‬
‫ובכן, לא יצא לי לקרוא את עותק שלי‬
‫של השדים הבין-ממדיים של מערכות טרפלגר די הרבה זמן.‬
‫אבל אם זכרוני אינו מטעה אותי אני סבור שהיום הוא היום של השד.‬
‫כלומר, אתה צריך את הבננות שלך מסודרות בסדר הנכון‬
‫כדי למנוע מהשד להיכנס.‬
‫פיל, אתה בסדר או שאני צריך להתקשר למישהו?‬
‫אני לא מאשים אותך. מי רוצה להימחץ על ידי שד הבננה?‬
‫לא אני. אני רק אומר שצריך להיות כן לגבי זה. תהיה כן.‬
‫פיל, אני חושב שאתה בחור ממש מגניב.‬
‫אבל אצטרך לבקש ממך ללכת.‬
‫בטח. אני מבין. כבר מאוחר.‬
‫הדלת נמצאת שם.‬
‫לפני שאלך, אני קצת רעב.‬
‫אכפת לך אם אני אוכל אחת מהבננות שלך?‬
‫מובן שלא.‬
‫אני רק מזכיר לך. השעה 3:00 בבוקר.‬
‫יהיה קצת קשה לצאת מבננתי אם אוכל אחת.‬
‫הבננה מריחה טוב.‬
‫היה תהיה טעימה.‬
‫אני עומד להתחיל לקלף, ג'ייק.‬
‫הנה.‬
‫אני מקלף.‬
‫תפסיקי עם זה! אני מודה בזה!‬
‫סידרתי את הבננות בצורה הזאת‬
‫כדי למנוע משד הבננה של טרפלגר שבע‬
‫להיכנס אליי הביתה ולגנוב את נשמתי האלמותית.‬
‫בסדר? צדקת. אתה מרוצה?‬
‫ידעתי. אני רק אומר שצריך להיות כן לגבי זה. רק להיות כן.‬
‫אז תחזיר את הבננות.‬
‫- כן. - מהר!‬
‫- הבננה הולכת לכאן? - אין זמן לבזבז.‬
‫ג'ייק אנדרו, באתי בשבילך.‬
‫עקוב אחר שד הבננה, ג'ייק אנדרו.‬
‫כי אני אאכיל את... מה זה, לעזאזל?‬
‫זה סידור המלכוד.‬
‫אני לא יכול לעבור את זה.‬
‫אתם חייבים לסדר אותן בדפוס השחרור כדי שאוכל לצאת.‬
‫אכפת לך להזכיר לי מהו דפוס השחרור?‬
‫אני לא יכול לספר לך!‬
‫יש חוקים. למען האל.‬
‫ציפיתי שתלמדו את כל דפוסי סידור הבננות‬
‫לפני שתזמנו את שד הבננה. מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אני לא מכיר את כל החוקים.‬
‫אני מכיר שבעה.‬
‫- ובכן, זה מספיק. - אלוהים אדירים.‬
‫קולברט!‬
‫- לעולם לא נפתור את זה. - מה לגבי זה?‬
‫כל הכבוד, גאון. זימנת שד נוסף.‬
‫היי.‬
‫- קולברט! מי בתוכנית? - ניית'ן ליין,‬
‫מספר סיפורים נפלאים על תאטראות ברודוויי.‬
‫ג'ייקי, אני יודע שעשיתי כמה טעויות, אבל אנחנו מתקרבים.‬
‫אנחנו סופר קרובים.‬
‫כעבור שעתיים ו-17 דקות‬
‫פתרתי את זה.‬
‫- אני רק צריך את הבננה האחרונה. - אתה מחפש את זה?‬
‫מסיבה מצוינת, ג'ייק. תודה שהזמנת אותי.‬
‫נהניתי מאוד.‬
‫- פיל? מה לעזאזל? - נתראה בעבודה, ג'ייק.‬
‫אם אי פעם אגלה איפה אתה עובד.‬
‫בירה.‬
‫בירה. בירה. בירה.‬
‫בירה.‬
‫- בירה. - בירה.‬
‫בירה!‬
‫תן לי בירה.‬
‫לך איתי, מארב.‬
‫- זמן ההערות. - כן, דון.‬
‫כן, בעניין "ילדים בהיכל", מרק צריך לרדת במשקל.‬
‫אופקית או אנכית?‬
‫אנחנו לא מתאימים לו כמוסת חלל.‬
‫בסדר, אז אופקית.‬
‫סעיף שתיים. מה הקטע האצות על ראשו של קווין בכל מערכון?‬
‫- נראה לי שזה השיער שלו, דון. - בסדר.‬
‫אוקיי, סעיף שלוש.‬
‫בחיי. מה לעזאזל קורה כאן, מארב?‬
‫אני חושב שהגענו לסוף המסדרון, דון.‬
‫ומה אני אמור לעשות?‬
‫רוריטור‬
‫ובכן, אני מניח שאפשר...‬
‫אתה יודע, להסתובב.‬
‫מארב, זו הליכה ושיחה.‬
‫בהליכות ושיחות אין סיבובים.‬
‫לא, מובן שלא, דון. מובן שלא.‬
‫אכלנו אותה.‬
‫אני יודע מה יקרה, דון. אני אגיד, "כן, נכון."‬
‫ואתה תגיד, "לא, מארב", ואז תאכל באמת.‬
‫מארב,‬
‫אל תנסה להקדים אותי. אתה לא כזה חכם.‬
‫לא, דון. אני לא כל כך חכם.‬
‫זה רק צירוף מקרים, מארב.‬
‫כן, כן, כן, דון.‬
‫ברור.‬
‫- פראן. - גורדון?‬
‫- פראן, אני כל כך מצטער ש... - כן.‬
‫- לא הרמתי אותך. - גורדון! הדברים האלה לא משנים.‬
‫מה שחשוב הוא שאכפת לך מספיק כדי לחטוף התקף לב.‬
‫- חטפתי שניים. - כן.‬
‫את יודעת מה באמת מעציב אותי, פראני?‬
‫- מה? - שבליל הכלולות שלנו‬
‫לא עשיתי את הדבר האחר שגברים עושים לפעמים.‬
‫ס-ק-ס.‬
‫גורדון.‬
‫אולי לא עשית סקס בליל הכלולות שלנו,‬
‫אבל הברך שלך עשתה.‬
‫כן.‬
‫הו, כן.‬
‫אני רוכבת על האוכף הזה כבר 43 שנים.‬
‫אלוהים, אני צריכה לכתוב שיר קאנטרי על זה.‬
‫היי, אימא. פספסתי משהו?‬
‫אלוהים, אימא. מה לעזאזל את עושה?‬
‫- מה אתה עושה כאן, סוטה קטן? - תפסיק עם זה!‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬