Ai sunat, Don?
Ce trebuie să fac ca să ajungi aici mai repede, Marv?
Vrei să ne întoarcem la bastonul electric?
Asta e decizia ta, Don. Dar...
Te rog, nu.
Știi ce vrea Amazon de la Kids in the Hall?
Da, Don. O emisiune amuzantă, dar care nu are ținte,
subiecte de actualitate, o duritate alarmantă sau cadre neliniștitoare.
Exact. Mai rămân jocurile de cuvinte, Marv.
Da, Don. Știu un joc de cuvinte, Don.
Este un joc de cuvinte despre vânt, dar e slab.
Rață cu portocală.
Clopoțelul greșit. Voi, stagiarii de la Harvard!
E bine că n-am dat cărțile pe rață, nu, Don?
Am înțeles. Ar trebui să-l pun pe stagiar să mă bată pe o alee?
Nu, e prea departe. Spune-i s-o facă aici.
Da, e mult mai bine, Don.
Dă-i drumul!
- Crezi că ăsta e un loc de muncă toxic? - Toxic? Nu, Don. Deloc.
- Deci, te simți auzit? - Foarte auzit.
- Bun. Mi-ai spune dacă nu ai fi. - Desigur, Don.
- Te consider un prieten. - Da.
Ține capul sus, Marv. Nu-ți văd durerea.
Da, Don. Desigur. Ar fi mult mai bine.
- Cum e așa? - E bine.
Puştii de pe hol
Au ajuns.
Ați reușit.
- Ți-am adus ceva. Bine. - Cadouri. Da.
Hei, destul despre tine. Unde e copilul pe care am venit să-l vedem?
- Haide. - Bebelușul perfect doarme dus.
Nu...
Îi plac atât de mult bebelușii!
- O să vă aduc niște vin. - Grozavă idee.
Uite aici.
Cineva nu doarme destul, tată.
Da, dar este cel mai minunat tip de epuizare, știi?
Ca urcatul Muntelui Everest desculț,
iar muntele nu are vârf, cerul nu are soare,
mâncarea nu are gust.
Dar îmi place la nebunie.
- Asta e grozav. Ce dulce! - Atât de frumos.
Liniște! Tăceți dracu' din gură!
Bebelușul. S-a trezit copilul.
Trebuie să iau copilul.
- Hormoni? - Da.
Nu-i spuneți că am zis asta.
Este copilul nostru.
Am zis din mașină că eu sunt primul.
Poate ar trebui să facem o poză. Da, ar trebui.
Vrei să aduc aparatul?
De ce nu iau eu aparatul foto,
de ce nu nasc eu copilul, de ce dracu' nu fac eu totul?
Hei, tocmai am spus, vrei...
Deci, ce crezi?
Dragă, nu-mi place copilul ăsta.
- Acordă-i mai mult timp. - N-am nevoie să-i dau mai mult timp.
Este un copil plin de ură.
Ridicol. Cum poate un copil să fie plin de ură?
Poftim, ține-l tu.
Câteodată... Doamne! Ai dreptate.
- Da. - Ce copil plin de ură!
Ia-l tu.
Parcă aș legăna toată suferința umană în brațele mele.
- Încearcă să-i cânți. - Nu pot.
Nu mă pot gândi decât la Plângerile celor blestemați,
sau Gemetele morții din abator, sau cântecul acela, Yellow, de Coldplay.
- Ia-l. Ia-l tu. - Nu!
- Deci? Cum merge cu copilul? - Grozav.
Da. Prinde.
Ce minunat că v-ați lipit imediat de copilul nostru!
Da. Pentru că...
E ceva special ce doream să vă întrebăm.
Vreți sex în grup?
- Nu. - Nu.
Nu. Am decis că...
Dacă ceva ni s-ar întâmpla vreodată, vrem ca voi să ne luați copilul.
- E o mare onoare. - O onoare!
E o mare onoare.
- Dar nu putem. - Nu putem.
Nu puteți? De ce?
Nu m-am priceput niciodată la copii.
Am ținut unul o dată și s-a blocat într-o fântână.
Haide. Sunteți doar agitați
pentru ca știți că este o responsabilitate uriașă.
Și acesta e motivul pentru care v-am ales pe voi.
Știi, niciodată nu mi-am dorit un copil.
Ca hobby, îmi fac singură steriletul.
A început să le vândă pe Etsy.
Se pare că nu ești disperată. Nu vei fi una dintre acele mămici obsedate.
Da. De fapt, acesta e unul dintre motivele pentru care v-am ales pe voi.
Luăm metamfetamină.
- Ne place metamfetamina! - La nebunie.
Trebuie să iau niște metamfetamină. Dă-mi puțină.
- Nu sunteți drogați. - Nu.
Nu. O folosiți social și singuri în mașinile voastre.
- Așa cum facem toți. - Da.
Și, de fapt, acesta e unul dintre motivele pentru care v-am ales pe voi.
Ce dracu'?
- Adu actele. - Aduc actele.
Oprește-te!
Nu ne place copilul vostru.
- Scumpo! - E adevărat.
Da, dar nu poți să spui asta.
Ce este în neregulă cu copilul nostru?
Nu ne potrivim.
Copilul vostru ni se pare puțin plin de ură.
Pe voi vă iubim, doar vă urâm copilul.
Vă urâm copilul.
Ieșiți din casa noastră!
Este ridicol. Să mergem, dragă.
Nu le place copilul nostru.
Atunci nu suntem doar noi.
- Brian, filmezi? - Da.
Bun. Asigură-te că prinzi toată acțiunea.
Da, tată. E genial. E atât de palpitant să te agiți.
De ce trebuie să continui să filmez chestia asta stupidă?
De ce trebuie să fiu garant când ai nevoie de un jacuzzi?
- Pentru că asta face familia. - Bine. Unde e mama?
E la magazin. Face parte din planul meu măreț.
Uite-o că vine.
Ce se întâmplă? Ce faceți voi doi aici?
- E vreo scurgere de gaze? - Nu.
Slavă Domnului!
Uite chipsurile alea cu mărar de care aveai nevoie.
Nu aveam nevoie de ele.
Ce faci? Pune telefonul jos. Nu vreau să fiu filmată.
Ei bine, tata mă obligă.
Dă-mi ăsta.
- Cum îți place acum? - Mamă, te filmezi singură.
- Așa, da. - Fran, vrei să încetezi?
Încerc să fiu romantic aici.
Fran, azi e aniversarea noastră.
- Gordon, ți-ai amintit. - Bineînțeles că mi-am amintit.
Acum 40 de ani, nu am apucat să fac lucrul pe care îl fac unii
- ... în noaptea nunții lor. - Fără vorbe murdare pe peluză.
Nu, nu vorbesc despre aia.
Nu te-am cărat peste prag.
Asta e adevărat.
Să ascultăm melodia noastră.
Acum e timpul pentru ridicare.
- Brian! - Da.
Cât mai cântărești, Fran?
Gordon, doar o curvă se cântărește.
- Bine, gata. Haide. - Bine.
Să mergem. Ce să fac?
- Doar stai. - Bine.
Care e cea mai mică parte din tine?
Ei bine, capul.
Mă trece pragul, Maud. Îți vine să crezi?
- Nu, nu. Nu încă. - Bine.
Acum ridică-te. Tu faci treaba!
- Eu însămi? - Brian, ajută-mă.
A fost minunat.
Pot s-o fac mai bine.
- Urcă-te. - Nu prea are sens.
- Urcă-te! - Voi face tot ce pot.
Toată puterea mea este...
- Filmezi? - Stai să apăs butonul.
- Și, tăiem. - Ai prins ridicarea?
Da, am prins-o.
- Rahat. Nu. - Brian!
Hristoase. De ce au pus dealul ăsta aici?
Tu l-ai pus. Pentru drenaj.
Nu se poate. Trebuie să mergem prin spate.
Ți-ai luat cheile?
Sunt în mașină.
- Gordon. - La naiba.
PRIETENI AI CELOR DIN KIDS IN THE HALL #1239
Bună, numele meu este Michael și colecționez rațe.
Câte am până acum?
Niciuna.
Voi dresa aceste rațe odată ce le voi avea? Încearcă să mă oprești!
Ce le voi dresa să facă?
Asta va fi mai mult... o decizie de grup.
Sunteți invitați după ce termin?
Din păcate, nu. Am doar trei scaune
și nu am nicio idee de cât de multe vor avea nevoie rațele.
Prieteni ai celor din Kids in the Hall, numărul 1239.
Michael.
Când vezi o mulțime, te gândești:
„Poate că am prieteni în mulțimea aceea.”
Ei bine, îmi fac griji că prietenii mei, care mă iubesc,
mă respectă și mă admiră, s-ar putea pierde în acea mulțime,
încercând să găsească alți prieteni de-ai lui Mark, ca să poată vorbi
despre mine și de ce sunt prieteni ai lui Mark.
Opriți-vă! Sunt un prieten al lui Mark.
Voi nu sunteți prieteni cu Mark. Acest înghiontire este o nebunie.
Sunteți cu toții atât de nepoliticoși. Aș vrea să încetați.
Încerc să găsesc alți prieteni de-ai lui Mark!
Plecați de lângă mine.
Vreau mai mulți Mark și prieteni de-ai lui Mark.
Prieteni de-ai lui Mark.
Vreau doar să vorbim despre Mark! Despre ce tip grozav este. Nu!
Nu mă mai împingeți!
- Prieteni de-ai lui Mark. - Opriți-vă. Nu mai faceți roata!
Prieteni de-ai lui Mark.
Am nevoie să fiu singur cu Mark.
Prieteni de-ai lui Mark.
E atât de trist.
Dar, din fericire, sunt genul de prieten care vine cu idei grozave.
Cum ar fi...
Ce-ar fi dacă toți prietenii lui Mark ar avea steaguri cu Mark?
PRIETENI AI LUI MARK
Prieteni de-ai lui Mark!
Prietenii lui Mark mă însoțesc.
Veniți la mine, prieteni ai lui Mark.
Dați-vă jos, ticăloșilor dansatori. Dați-vă jos!
Coborâți, să vă pot învinge.
Hei!
Steagul lui Mark!
Trebuie să fie mai mulți.
Steagul lui Mark.
Bună, prieteni de-ai lui Mark.
- Bună. - Hei.
Ce-mi place la Mark e că tatăl lui a fost diplomat.
Da. A crescut peste tot.
Întregul Pământ a fost casa lui.
Tipul ăsta pare a fi tare distractiv.
Hei, eu sunt un om normal.
- Da. - Pot să fiu prieten cu Mark?
Sigur, dar ar fi bine să-ți iei un steag.
Pot să-l cumpăr pe-al tău?
Ăsta nu este de vânzare.
Dar el pare că are destule.
Hei. Pot să cumpăr un steag al tău?
Sigur că poți.
- Hei! - E Mark!
Mark, tocmai vorbeam despre tine.
E unul dintre subiectele mele preferate.
Și al nostru.
BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ
Plan nou. Te voi coborî prin fereastra de la subsol.
- Brian, deschide fereastra. - Dar dacă dl Louis e acasă?
Ce faci?
Îmi voi coborî soția prin fereastra ta.
Nu știu cât de bine mă simt în legătură cu asta.
Și dacă ating ceva ce nu trebuie? Puțin obraznic?
- De ce ți-ai face griji pentru asta? - Sunt singurul bariton al bisericii.
Nu pot fi arătat cu degetul.
- Nu arăți ca un bariton. - Nu chiar.
Soldați creștini mărșăluiți...
E cel mai frumos lucru auzit vreodată.
- Bine, hai s-o facem! - Hai s-o facem!
- Ce? - A cedat ceva.
- Ce vrei să spui? - Simt miros de cupru.
Gordon! Ai un atac de cord. Soțul meu are un atac de cord!
Domnule, trebuie să mergeți la spital.
Ceea ce trebuie să fac este să-mi car soția peste prag!
Bine. Oricum nu suntem plătiți suficient.
- În plus, chiar vreau să văd asta. - Bine, Fran.
Da.
Nu pot s-o fac.
E în regulă. Lasă-mă pe mine să te car.
Bine? Lasă-mă să te ridic.
Bună idee.
Ești bine, Fran? Arăți bine.
Cred că a avut o histerectomie spontană.
- A fost o hernie. - A suferit două atacuri de cord.
Nu mă taxezi dublu.
Vă iubesc pe amândoi.
Domnule, vreau să faceți un pas înapoi.
- Dar are nevoie de mămica lui. - Vreau la mami.
- Domnule, înapoi! - Nu putem fi separați.
Ba da, putem.
DEPARTAMENTUL DE POLIȚIE
14:35 LIBERTY VILLAGE
- La ce te gândești? - Ai auzit de parada homosexualilor?
Da, am auzit.
Pe noi, polițiștii, nu ne vor mai lăsa să mărșăluim.
Ei bine, nu pe noi. Doar pe tine.
- Pe mine? De ce pe mine? - Pentru că mărșăluiești ciudat.
- Ba nu. - Ba da.
Haide. Le înțelegi punctul de vedere.
Chiar nu știu ce să fac cu brațele mele.
- Sigur. - Fă-o tu!
- Vezi? E ușor. - Da, ești destul de bun.
Deci...
- Cred că e timpul să pleci. - Dar încă nu m-am îmbătat.
Da, asta e vina ta.
- Mulțumesc mult, Jake. - Da.
- Apreciez asta. - Da, cred că e timpul să pleci.
- Bine. - Da.
- Cred că-ți plac bananele. - Da, știi, îmi plac bananele.
Phil! Nu am știam că ești încă aici.
Ei bine, Jake...
Chiar nu puteam pleca fără să vorbim despre banane.
- Banane? - Mă cunoști, sunt dl Smoothie.
Ai multe banane, Jake.
Ei bine, desigur că am. Bananele dintr-un smoothie îi dau textura.
Un smoothie fără banane este apos.
Dar e o ordine atât de interesantă. Vreau să spun...
Ai o banană aici
și o banană aici.
Banana asta e aproape peste acea banană,
ca și cum ar face sex de banane.
O așezare foarte ciudată pentru banane.
Așa au căzut din punga de cumpărături.
Așa este.
Așa au căzut din punga de cumpărături.
- Da. - Așa este. E destul de normal.
Se întâmplă tot timpul. O pungă de cumpărături care cade. Da.
Sau le ai în exact poziția în care trebuie să fie
pentru a opri demonul banană din Trafalgar Seven.
Ascultă, Phil.
Sunt doar un tip care încearcă să-și coacă bananele.
Da. Așa este.
Eu nu am citit
Demonii inter-dimensionali ai sistemelor Trafalgar de ceva timp.
Dar, dacă memoria mă ajută, cred că astăzi este ziua demonului.
Însemnând că ai nevoie de bananele tale în această ordine exactă
pentru a opri demonul să intre.
Phil, ești bine sau ar trebui să sun pe cineva?
Nu te învinovățesc. Cine vrea să fie strivit de demonul banană?
Nu eu. Spun doar să fii sincer în privința asta. Doar fii sincer.
Phil, cred că ești un tip foarte de treabă.
Dar va trebui să te rog să pleci.
Sigur. Înțeleg. E târziu.
Ușa e acolo.
Înainte să plec, mă simt un pic flămând.
Te superi dacă mănânc una dintre bananele tale?
Bineînțeles că nu.
Doar ca să-ți reamintesc. E ora 3:00.
Ar putea fi un pic complicat să faci rost de banane dacă mănânc una.
Banană aromată.
O să fie gustoasă.
Sunt pe cale să încep să decojesc, Jake.
Încep.
Decojesc.
Oprește-te! Recunosc!
Am aranjat bananele în felul ăsta
pentru ca demonul banană din Trafalgar Seven
să nu intre în casă și să-mi fure sufletul nemuritor.
Bine! Ai avut dreptate. Ești fericit?
Știam eu. Spun doar să fii sincer. Doar fii sincer.
Atunci, pune bananele înapoi.
- Da. - Repede!
- Aici e locul ei? - N-avem timp de pierdut.
Jake Andrew, am venit după tine.
Urmărește demonul bananelor, Jake Andrew.
Pentru că voi salva... Ce naiba e asta?
Acesta este aranjamentul capcanei.
Nu pot trece de ăsta.
Trebuie să faci aranjamentul de eliberare ca să pot ieși.
Îmi amintești, te rog, care este modelul de eliberare?
Nu pot să-ți spun!
Există reguli. Pentru numele lui Dumnezeu.
E normal să înveți toate modelele de banane
înainte să chemi un demon banană. Ce naiba se întâmplă?
Nu cunosc toate regulile.
Știu șapte.
- Ei bine, asta e de ajuns. - Iisuse Hristoase.
Colbert!
- N-o să le dăm niciodată de capăt. - Ce zici de asta?
Bravo, geniule! Ai chemat un alt demon.
Bună.
- Colbert! Cine e invitat? - Nathan Lane,
spunând povești minunate despre Marea Cale Albă.
Hei, Jakey. Știu că am făcut câțiva pași greșiți, dar suntem aproape.
Suntem foarte aproape.
DOUĂ ORE ȘI 17 MINUTE MAI TÂRZIU
Mi-am amintit.
- Am nevoie doar de ultima banană. - Cauți asta?
Excelentă petrecere, Jake. Mulțumesc că m-ai invitat.
M-am simțit minunat.
- Phil? Ce naiba? - Ne vedem la muncă, Jake.
Dacă aflu vreodată unde lucrezi.
Bere.
Bere. Bere. Bere.
Bere.
- Bere. - Bere.
Bere!
Vino cu mine, Marv.
- E timpul pentru notițe. - Da, Don.
Referitor la Kids in the Hall, Mark trebuie să slăbească.
Orizontal sau vertical?
Nu-l aranjăm pentru o capsulă spațială.
Bine, atunci, orizontal.
Punctul doi. Ce e cu algele din capul lui Kevin în fiecare scheci?
- Cred că ăla e părul lui, Don. - În regulă.
Bine, punctul trei.
Iisuse, ce naiba se întâmplă aici, Marv?
Cred că am ajuns la capătul holului, Don.
Și eu ce ar trebui să fac?
Ei bine, cred că am putea...
Știi tu, să ne întoarcem.
Marv, aceasta este o discuție din mers.
Nu sunt întoarceri într-o discuție din mers.
Nu, bineînțeles că nu, Don. Bineînțeles că nu.
Ce acritură!
Știu ce se va întâmpla, Don. Am să spun: „Da, este.”
Și vei spune: „Nu, Marv” și vei scoate o murătură adevărată.
Marv,
nu încerca să mi-o iei înainte. Nu ești atât de deștept.
Nu, Don. Nu sunt foarte deștept.
E doar o coincidență, Marv.
Da, Don.
Evident.
- Fran. - Gordon?
- Fran, îmi pare rău că... - Da.
- ... nu te-am putut ridica. - Gordon! Nu contează asta.
Contează că ți-a păsat suficient pentru a avea un atac de cord.
- Am avut două. - Da.
Știi ce mă întristează, de fapt, Franny?
- Ce? - Că în noaptea nunții noastre
nu am făcut celălalt lucru pe care bărbații îl fac uneori.
S-E-X.
Gordon.
Poate că tu nu ai făcut sex în noaptea nunții,
dar genunchiul, da.
Da.
Da...
Călăresc șaua asta de 43 de ani.
Doamne, ar fi trebuit să scriu un cântec country despre asta.
Bună, mamă. Am pierdut ceva?
Iisuse, mamă! Ce naiba faci?
- Ce faci aici, pervers mic? - Încetează!
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu