Ringde du, Don?
Vad krävs för att du ska bli snabbare, Marv?
Måste vi använda kofösaren igen?
Det är upp till dig. Men...
Gör inte det.
Vet du vad Amazon vill ha av Kids in the Hall?
Ja, Don. En rolig serie, men fri från specifika måltavlor,
aktuella ämnen, oroväckande skärpa eller obekväma miljöer.
Visst. Då återstår bara vitsar, Marv.
Ja. Jag kan faktiskt en vits, Don.
Det är en vits om vinden, men den är urblåst.
Ankbröst med apelsin.
Fel jävla klocka. Ni Harvard-praktikanter.
Är du inte glad att jag inte sa banan, Don?
Jag förstår. Ska jag låta praktikanten puckla på mig i en gränd?
Nej, det är att gå för långt. Låt honom göra det här.
Ja, det är mycket bättre, Don.
Sätt igång.
-Är det här en hemsk arbetsplats? -Hemsk? Nej, Don. Inte alls.
-Känner du dig hörd? -Väldigt hörd.
-Du skulle berätta om du inte gjorde det. -Självklart.
-Jag anser dig vara min vän. -Ja.
Upp med nyllet. Jag kan inte se din smärta.
Ja, Don. Självklart. Det vore mycket bättre.
-Bättre? -Det duger.
De är här.
Kul att ni kunde komma.
-Jag tog med nåt till dig. -Presenter. Jippi.
Nog om dig. Var är bebisen vi kom för att se?
-Kom igen. -Den perfekta bebisen sover.
Åh, nej.
Han älskar bebisar.
-Jag hämtar lite vin. -Bra idé.
Ser man på.
En som inte får mycket sömn. Pappan.
Ja, men det är den mest underbara sortens utmattning.
Som att bestiga Mount Everest barfota
och berget har ingen topp, himlen har ingen sol,
maten har ingen smak.
Men jag älskar det.
-Toppen. Så gulligt. -Så trevligt.
Håll käften.
Bebisen. Bebisen är vaken.
Jag måste hämta bebisen.
-Hormoner? -Ja.
Säg inte att jag sa det.
Det här är vår baby.
Jag paxade i bilen.
Vi borde kanske ta en bild. Ja, det borde vi.
Ska jag hämta kameran?
Jag hämtar kameran
och föder bebisen. Så varför inte allt annat?
Du, jag frågade bara...
Så, vad tycker du?
Jag gillar inte den här bebisen.
-Ge det mer tid. -Jag behöver inte ge det mer tid.
Det här är en hatisk bebis.
Löjligt. Hur kan en bebis vara hatisk?
Håll den du.
Ibland... Herregud! Du har rätt.
-Ja. -Vilken hatisk bebis.
Ta den du.
Som att vagga allt mänskligt lidande i mina armar.
-Försök att sjunga för den. -Jag kan inte.
Jag tänker bara på "Lamentations of the Damned",
eller den där låten, "Yellow" av Coldplay.
-Ta den. Ta den du. -Nej!
-Nå? Hur går det med bebisen? -Bra.
Ja. Fånga.
Så bra att ni direkt fick kontakt med vår bebis.
Ja. För...
Det är nåt särskilt vi vill fråga er.
Vill ni byta partners?
-Nej. -Nej.
Nej. Vi har bestämt att...
Om nåt skulle hända oss, vill vi att ni tar hand om vår bebis.
-Det är en sån ära. -En sån ära.
En stor ära.
-Men vi kan inte. -Vi kan inte.
Kan ni inte? Varför?
Jag är inte bra med bebisar.
En gång fastnade en i en brunn.
Kom igen. Ni är bara nervösa
för ni vet att det är ett stort ansvar.
Det är en av anledningarna att vi valde er.
Jag har aldrig velat ha en bebis.
Jag gör mina egna spiraler.
-Hon säljer dem på Etsy. -Fickpengar.
Du låter lättsam. Du kommer inte att vara en sån där helikoptermamma.
Ja. Det är faktiskt en anledning till att vi valde er.
Vi tar amfetamin.
-Vi älskar speed! -Älskar speed.
Måste ha speed. Hit med lite speed.
-Ni är inga pundare. -Nej.
Nej. Ni använder det socialt och ensamma i bilen.
-Som alla andra. -Precis.
Och det är en av anledningarna till att vi valde er.
Vad fan?
-Hämta pappren. -Jag ska hämta pappren.
Sluta!
Vi gillar inte er bebis.
-Älskling! -Sant.
Men du kan inte säga så.
Vad är fel på vår bebis?
Det passar bara inte.
Vi tycker bara att er bebis är lite hatisk.
Vi älskar er, men hatar er bebis.
Vi hatar er bebis.
Lämna vårt hus för fan!
Detta är löjligt. Vi går, älskling.
De gillar inte bebisen.
Det är inte bara vi.
-Brian, filmar du? -Ja.
Bra. Se till att du får med allt.
Ja, pappa. Det är lysande. Ditt vankande är så spännande.
Varför måste jag fortsätta filma det här?
Varför måste jag hjälpa dig att köpa en badtunna?
-För att vi är familj. -Okej. Var är mamma?
Hon är i affären. Det är en del av min huvudplan.
Här kommer hon.
Vad är det som händer? Vad gör ni två här ute?
-En gasläcka? -Nej.
Tacka Gud.
Här är dillchipsen du behövde.
De behövs inte.
Vad gör du? Lägg ner telefonen. Jag vill inte bli filmad.
Pappa tvingar mig.
Ge mig den.
-Vad säger du nu? -Mamma, du filmar dig själv.
-Så där. -Fran, kan du sluta?
Jag försöker vara romantisk.
Fran, idag är det vår årsdag.
-Gordon, du kom ihåg. -Självklart gör jag det.
För fyrtio år sen på dagen fick jag inte göra det som vissa män gör
-på sin bröllopsnatt. -Grannarna hör oss.
Nej, jag pratar inte om det.
Jag bar dig inte över tröskeln.
Det är sant.
Det är dags att spela vår låt.
Nu är det dags för lyftet.
-Brian! -Ja.
Vad väger du nu för tiden, Fran?
Gordon, bara horor väger sig.
-Okej, då kör vi. Kom igen. -Okej.
Då så. Vad gör jag?
-Håll bara tag. -Okej.
Vilken är den minsta delen?
Det är här uppe.
Han kommer att bära mig över tröskeln, Maude. Kan du tro det?
-Nej. Inte än. -Okej.
Lyft dig själv. Du gör jobbet!
-Mig själv? -Brian, hjälp.
Det var underbart.
Jag kan bättre.
-Hoppa upp. -Det verkar lite dumt.
-Hoppa upp! -Jag gör mitt bästa.
All min styrka är...
-Filmar du? -Jag trycker på rec.
-Bryt. -Fick du med lyftet?
Det kom med.
-Fan. Nej. -Brian!
Jösses. Varför är det en backe här?
Du ville det. För dränering.
Det går inte. Vi får gå bakvägen.
Har du nycklarna?
De är i bilen.
-Gordon. -Fan.
VÄNNER TILL KIDS IN THE HALL # 1239
Hej, jag heter Michael och jag samlar ankor.
Hur många har jag?
Inga.
Kommer jag att träna ankorna när jag får dem? Absolut.
Vad ska jag träna dem att göra?
Det kommer att bli...ett gruppbeslut.
Är ni alla inbjudna när jag är klar?
Tyvärr. Jag har bara tre stolar,
och jag vet inte hur många ankorna kommer behöva.
Vänner till Kids in the Hall, nummer 1239.
Michael.
När du ser en folkmassa, tänker du:
"Jag har kanske vänner i den skaran."
Jag oroar mig för att mina vänner, som älskar mig,
som respekterar och beundrar mig, kan vara vilse i massan.
Kanske försöker de hitta Marks andra vänner, för att prata
om mig och om varför de är Marks vänner.
Snälla sluta. Jag är en av Marks vänner.
Du är inte en av Marks vänner. Allt det här knuffandet är galet.
Ni är alla så oförskämda. Jag önskar att ni kunde sluta.
Jag försöker hitta Marks andra vänner!
Bort från mig.
Jag vill ha mer av Mark och Marks vänner.
Marks vänner.
Jag vill bara prata om Mark! Om vilken toppenkille han är. Nej!
Hörru! Sluta putta mig!
-Marks vänner. -Sluta. Sluta hjula!
Marks vänner.
Jag behöver lite egentid med Mark.
Marks vänner.
Det är så sorgligt.
Men tack och lov är jag en vän, som kommer på bra idéer.
Som...
Tänk om alla Marks vänner hade flaggor med Mark på?
MARKS VÄNNER
Marks vänner!
Marks vänner, följ mig.
Följ mig, Marks vänner.
Ner med er, era dansande jävlar. Ner med er!
Ner med er. Mark kommer att besegra er.
Hallå!
Marks flagga!
Det måste finnas fler.
Marks flagga.
Hej, Marks vänner.
-Hej. -Hallå.
Det jag älskar med Mark är att hans pappa var diplomat.
Ja. Han har bott överallt.
Hela jorden var hans hem.
Den här killen låter himla kul.
Hörrni, jag är en vanlig människa.
-Ja. -Får jag vara Marks vän?
Visst, men det är bäst att du skaffar en flagga.
Får jag köpa din?
Denna är inte till salu.
Men han verkar ha massor.
Får jag köpa en av dina flaggor?
Det får du gärna.
-Hallå! -Det är Mark!
Mark, vi pratade nyss om dig.
Det är ett av mina favoritämnen.
Vårt också.
EN SANN HISTORIA
Ny plan. Jag ska sänka ner dig genom källarfönstret.
-Brian, sparka upp fönstret. -Men tänk om mr Louis är hemma?
Vad gör ni?
Jag ska bara fira ner min fru genom ditt fönster.
Jag känner mig inte helt bekväm med det.
Tänk om jag rör nåt intimt?
-Varför oroar du dig för det? -Jag är den enda barytonen i kyrkokören.
Jag får inte bli metooad.
-Du ser inte ut som en baryton. -Nej.
Framåt kristna soldater ses marschera...
Det är det vackraste jag nånsin hört.
-Okej, nu gör vi det här. -Nu kör vi.
-Vad? -Nåt poppade.
-Vad menar du? -Det luktar metall.
Gordon! Det är en hjärtattack. Min man har en hjärtattack!
Ni måste åka till sjukhuset.
Det jag måste är att bära min kvinna över tröskeln!
Vi får ändå inte tillräckligt mycket betalt.
-Plus att jag verkligen vill se det här. -Okej, Fran.
Ja.
Jag kan inte göra det.
Det är okej. Låt mig bära dig.
Okej? Låt mig lyfta dig.
Bra idé.
Är du okej, Fran? Du ser okej ut.
Hon fick nog en spontan hysterektomi.
-Det var ett bråck. -Han fick två hjärtattacker.
Debitera mig inte dubbelt.
Jag älskar er båda.
Jag måste be er ta ett steg tillbaka.
-Han behöver sin mamma. -Jag behöver mamma.
-Backa! -Vi kan inte skiljas åt.
Jo, det kan vi.
POLISEN
14.35 LIBERTY VILLAGE
-Vad tänker du på? -Hörde du om pride-paraden?
Ja, det gjorde jag.
De låter inte poliser marschera längre.
Det rör inte oss. Bara du.
-Jag? Varför jag? -För du marscherar konstigt.
-Det gör jag inte. -Jo, det gör du.
Kom igen. Du ser deras poäng.
Jag vet inte vad jag ska göra med armarna.
-Jo, tack. -Gör det du!
-Ser du? Det är lätt. -Ja, du är ganska bra.
Så...
-Det är dags att gå. -Men jag är inte full än.
Det är ditt eget fel.
-Tack så mycket, Jake. -Ja.
-Jag uppskattar det. -Det är dags att gå.
-Okej. -Ja.
-Jag antar att du gillar bananer. -Ja, jag älskar bananer.
Phil! Jag visste inte att du var kvar.
Jake.
Jag kunde inte gå innan vi hade diskuterat bananerna.
-Bananerna? -Du känner mig, jag är mr Smoothie.
Du har mycket bananer, Jake.
Självklart har jag det. Bananer i en smoothie ger den textur.
En smoothie utan bananer är vattnig.
Ja, men det är en så spännande ordning. Jag menar...
Du har en banan här,
och en banan här.
Den här bananen ligger ovanpå den bananen,
som om de har banansex.
Mycket konstig position för bananer.
Det var så de ramlade ur matkassen.
Visst.
Visst. Det var så de ramlade ur matkassen.
-Ja. -Visst. Det är rätt normalt.
Händer hela tiden. En matkasse som faller. Visst.
Eller har du lagt dem i precis den positionen som krävs
för att stoppa banandemonen från Trafalgar sju.
Lyssna, Phil.
Jag är bara en kille som vill ha mogna bananer.
Visst.
Jag har inte läst mitt exemplar av
Interdimensionella demoner från Trafalgar-systemet på länge.
Men om minnet inte sviker mig, är det demonens dag idag.
Det betyder att dina bananer måste ligga i ordning
för att hindra demonen.
Phil, är du okej eller ska jag ringa nån?
Jag klandrar dig inte. Vem vill bli krossad av en banandemon?
Inte jag. Jag säger bara att du ska vara ärlig.
Phil, jag tycker du är en bra kille.
Men jag måste be dig att gå.
Visst. Jag förstår. Det är sent.
Dörren är där borta.
Innan jag går, jag känner mig lite sugen.
Det gör väl inget om jag äter en av dina bananer?
Självklart inte.
Jag vill påminna om att klockan är 03.00.
Det kan vara svårt att få tag på bananer om jag äter en.
Bananen luktar gott.
Det här blir smaskens.
Jag börjar skala, Jake.
Då börjar jag.
Skalar.
Sluta! Jag erkänner det!
Jag ordnade bananerna så
för att förhindra demonen från Trafalgar sju
från att stjäla min odödliga själ.
Okej! Du hade rätt. Är du glad?
Jag visste det. Jag säger bara att du ska vara ärlig.
Så lägg tillbaka bananerna.
-Visst. -Snabbt!
-Ska de ligga här? -Ingen tid att förlora.
Jake Andrew, jag har kommit för att hämta dig.
Följ banandemonen, Jake Andrew.
Jag kommer att mata dina... Vad fan är det här?
Det är en fälla.
Jag kommer inte förbi.
Du måste lägga dem i rätt mönster så jag kommer ut.
Kan du påminna mig om hur mönstret ser ut?
Jag får inte berätta!
Det finns reglerna. För Guds skull.
Man hade kunnat tro att ni hade lärt er alla bananmönster
innan ni åkallar en banandemon. Vad tusan är det som pågår?
Jag kan inte alla reglerna.
Jag kan sju.
-Det räcker. -Herregud.
Colbert!
-Vi kommer aldrig klura ut det. -Så här då?
Bra jobbat. Du har åkallat ännu en demon.
Hej.
-Colbert! Vad är det på TV? -Nathan Lane,
som berättar underbara historier om Broadway.
Jakey, jag har gjort några misstag, men vi är nära.
Vi är jättenära.
2 TIMMAR 17 MINUTER SENARE
Jag har kommit på det.
-Jag behöver den sista bananen. -Letar du efter denna?
Vilken fest, Jake. Tack för inbjudan.
Jag hade så kul.
-Phil? Va fan? -Vi ses på jobbet, Jake.
Om jag får veta var du jobbar.
Öl.
Följ mig, Marv.
-Dags att anteckna. -Ja, Don.
Gällande Kids in the Hall, Mark behöver banta.
Horisontellt eller vertikalt?
Vi måttar honom inte för en rymdkapsel.
Okej, horisontellt då.
Punkt två. Varför har Kevin tång på huvudet i varje sketch?
-Jag tror att det är hans hår, Don. -Visst.
Okej, punkt tre.
Jisses. Vad fan är det som pågår, Marv?
Vi har kommit till slutet av korridoren, Don.
Och vad ska jag göra?
Jag antar att vi kan...
Du vet, vända om.
Marv, det här är ett promenadmöte.
Man kan inte vända i ett promenadmöte.
Nej, självklart inte, Don.
Surt som ättika.
Jag vet hur det blir, Don. Jag säger: "Ja, det är det."
Då säger du: "Nej, Marv," och tar fram en ättiksgurka.
Marv,
försök inte överträffa mig. Du är inte så smart.
Nej, Don. Jag är inte så smart.
Det här är bara en slump, Marv.
Ja, Don.
Självklart.
-Fran. -Gordon?
-Fran, förlåt att jag... -Ja.
-...inte kunde lyfta dig. -Gordon! Det spelar ingen roll.
Du brydde dig tillräckligt för att få en hjärtattack.
-Jag fick två. -Japp.
Vet du vad som gör mig ledsen, Franny?
-Vad? -Att på vår bröllopsnatt
gjorde jag inte det som andra män gör ibland.
S-E-X.
Gordon.
Du hade inte sex på vår bröllopsnatt,
men ditt knä hade det.
Ja.
Åh, ja.
Jag har ridit den sadeln i 43 år.
Gud, jag borde skriva en countrylåt om det.
Hej. Har jag missat nåt?
Herregud, mamma. Vad fan gör du?
-Vad gör du här, ditt lilla pervo? -Sluta!
Undertexter: Linda Reidy
Kreativ Handledare Bachar Haj Bakir