‫מנסרה‬
‫ארבעה חודשים לפני כן‬
‫הוד.מעלתו את ערה?‬
‫את/ה לא‬
‫הוד.מעלתו חחח‬
‫גם אני לא מצליח לישון‬
‫את/ה למה?‬
‫הוד.מעלתו חבר מהשחייה בבית החולים‬
‫וכולם חושבים שזו אשמתנו‬
‫את/ה וזאת לא אשמתכם?‬
‫הוד.מעלתו לא‬
‫הוד.מעלתו למה את לא ישנה?‬
‫את/ה אני צופה בסרט‬
‫הוד.מעלתו איזה סרט?‬
‫את/ה מה אכפת לך?‬
‫הוד.מעלתו את יודעת שאני סקרן לגבייך‬
‫את/ה הפינגווינים ממדגסקר‬
‫הוד.מעלתו מת עליו‬
‫הוד.מעלתו נוכל לצפות בו ביחד אם את רוצה‬
‫ההווה‬
‫הוד.מעלתו היית בסבאודיה לאחרונה?‬
‫אנדראה.‬
‫- היי! - כן?‬
‫תשאיל לי את האופנוע?‬
‫- אני צריך אותו. - על מה אתה מדבר?‬
‫אני צריך לנסוע לחבר לכיתה מחוץ ללטינה לעשות עבודה.‬
‫לעזאזל...‬
‫היום יש לך אימונים לזרוע בכל מקרה, נכון?‬
‫דניאלה טראמט מתקשר‬
‫רוצה לשחות?‬
‫לא, תודה. כבר שמתי קרם.‬
‫אולי מאוחר יותר.‬
‫מי זה?‬
‫- התחת שלי! - אידיוטיות!‬
‫- למה אתן כאן? - נוכל להישאר?‬
‫- כן, ההורים שלי הלכו לשחות. - רצינו לעצבן אותך קצת.‬
‫רעיון טוב.‬
‫- איך היה אתמול? - נהדר. אני עדיין מבולבלת.‬
‫היית צריכה לראות אותה עם ויטו.‬
‫בחייך!‬
‫אגב, הם ביקשו מאיתנו להצטלם לקליפ שלהם.‬
‫- זה כל כך מגניב! - מגניב מאוד.‬
‫ברור שהם אמרו לנו להגיד גם לך.‬
‫- מתי זה? - ביום שלישי, בתאוריה.‬
‫וזה מבאס, כי השיער שלי מבולגן והמספרה סגורה. לעזאזל!‬
‫אם אתן רוצות, יש לנו מספרה.‬
‫- איך זה? - נחמד מאוד, תודה.‬
‫- ואת לא רצית לבוא. - תשתקי.‬
‫מי אמר לכן להזמין אותי לקליפ?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫אילו, אני חושבת.‬
‫בסדר.‬
‫למה?‬
‫סתם סקרנית.‬
‫דרך אגב, את יודעת מי אולי יצלם את הקליפ?‬
‫- מי? - החבר הקטן שלך.‬
‫מרקו?‬
‫- תראי איך היא מחייכת. - שרמוטה קטנה.‬
‫- מה? - את נוראית, קרולה.‬
‫- הלו? - היי, את עדיין אצל סבא שלך?‬
‫כן, למה?‬
‫כי אני צריך להתחבא מאחי ומהחברים שלי היום.‬
‫אז?‬
‫אז אני מקבל את ההצעה שלך.‬
‫איפה אתה?‬
‫אפשר להחנות את האופנוע בחצר?‬
‫מה לעזאזל...‬
‫אני צריכה ללמוד.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, למה אתה צריך להתחבא?‬
‫אספר לך עוד מעט.‬
‫מה הדברים האלה, לעזאזל?‬
‫אל תגיד כלום, בבקשה.‬
‫"המחרשה והחרב."‬
‫- יש לך את כל האוסף. - לא לי. לסבא.‬
‫בוא.‬
‫אלוהים. הוא יפהפה!‬
‫כן. חוץ מאשר כשהוא אומר, "דוצ'ה! דוצ'ה! דוצ'ה!" ולא מפסיק.‬
‫- קדימה, תוכי פשיסט! - הוא עושה את זה רק עם סבא.‬
‫וסבא?‬
‫מה הוא אומר על הנכדה הלסבית שלו?‬
‫וההורים שלך? מה הם אומרים על הבן השמוק שלהם?‬
‫- לא, ברצינות. - אני לא יודעת. אני לא פוגשת אותו.‬
‫הוא תמיד בבר בעיר, שותה עם החברים שלו.‬
‫בגלל זה אני תמיד כאן.‬
‫איך קוראים לו?‬
‫לסבא?‬
‫לא, לתוכי.‬
‫בניטו.‬
‫- את צוחקת? - טוב, מה אני יכולה להגיד?‬
‫קדימה!‬
‫איזה מדהים!‬
‫פנה שמאלה כאן.‬
‫פאק, זה ענק.‬
‫הוד.מעלתו היית בסבאודיה לאחרונה?‬
‫סליחה, רק קמתי. לא, למה?‬
‫אף_אחד_לא_מכיר_אותי_כמו סליחה, רק קמתי. לא, למה?‬
‫היי! עזוב את החברה הדמיונית שלך ותגיד לי איך להגיע.‬
‫את/ה בסדר‬
‫היי!‬
‫אתה יכול להחנות אותה כאן.‬
‫אף_אחד_לא_מכיר_אותי_כמו למה אתה שואל??‬
‫- הנה. - היי! מספיק!‬
‫- היי! בחייך. - סיימתי. בסדר? בואו נלך.‬
‫הוד.מעלתו סתם... חשבתי שראיתי אותך‬
‫בתמונה של חבר, אבל בטח דמיינתי את זה.‬
‫בכל אופן, בקרוב אהיה בעיר שלך‬
‫ונוכל להיפגש.‬
‫- היי. - מה?‬
‫הוד.מעלתו מתי את באה???‬
‫נלך מכאן, זה מהיר יותר.‬
‫אף_אחד_לא_מכיר_אותי_כמו נראה.‬
‫אני צריכה לחשוב על זה‬
‫כלום, חבר'ה. הכלבה הזאת מבריזה לי שוב.‬
‫היא כזאת משעממת.‬
‫אבל למה הוא כל כך קשור אליה? היא מתייחסת אליו כמו לזבל.‬
‫- לך תזדיין. - לך תזדיין אתה, דני.‬
‫- אתה יודע מה הייתי עושה? - לא אכפת לי.‬
‫אגיד לך בכל מקרה. היא ביקשה שתיפגשו. נכון?‬
‫- כן. - אל תשאל "מתי, איפה, למה?"‬
‫סע לטורינו לבוש יפה, עם פרחים, ותגיד, "תראי, אני כאן."‬
‫- אתה מבזבז זמן. - כן, בטח...‬
‫הוא צודק.‬
‫הוד.מעלתו בסדר...‬
‫אתה תמיד בטלפון שלך. זה מטורף.‬
‫מה את רוצה? את אימא שלי?‬
‫חוץ מזה, עד לפני חמש דקות לא הסתכלתי בטלפון שלי, אלא בספר האלקטרוני שלי.‬
‫בסדר.‬
‫ויווינטו כאב מינימלי‬
‫מה אתה קורא?‬
‫ספר שהמליצו לי עליו.‬
‫יש לו שם?‬
‫כן.‬
‫כרטיס דו-כיווני לטורינו הוא יקר.‬
‫אל תהיה קמצן בקשר לזה. ויטו ילווה לך קצת כסף.‬
‫אתה משוגע? תזמין אותי לארוחת ערב.‬
‫הרעיון שלך, אתה משלם.‬
‫- אתה ממש שונא לעבוד, נכון? - נכון.‬
‫חבר'ה, למה חניתם בסוף העולם?‬
‫אני יודע, דודה. טעיתי.‬
‫- היי. - שלום.‬
‫- אלה אילאריו וויטוריו. - נעים להכיר. אלסנדרה.‬
‫זה מתיה מרטלי, יחסי ציבור.‬
‫- היי. - נעים להכיר.‬
‫אז מי מצלם?‬
‫האמת שאף אחד מאיתנו. אבל את יכולה להסביר לי הכול.‬
‫לא, רציתי לפגוש אותו. לא אהיה שם ביום שלישי. רק מתיה יהיה.‬
‫- אני אתקשר אליו. - תודה.‬
‫מרקו ריזוריו‬
‫- אני צריך את השמות של מי שמשתתף. - אין בעיה.‬
‫אנחנו בטוחים כאן?‬
‫כן, אנחנו בטוחים. הכור לא עבד כבר 34 שנה‬
‫ואנחנו משביתים אותו בצורה בטוחה.‬
‫וזה שתהיו בו לא פעל מעולם.‬
‫נהדר, תודה.‬
‫- הוא לא עונה. - לעזאזל.‬
‫אתם רוצים להתחיל את הסיור או לשתות קפה קודם?‬
‫- טוב, אולי. - כן, תודה.‬
‫יש לכם חליפות כמו בצ'רנוביל?‬
‫- אני חושב שיש לנו משהו. - נהדר.‬
‫בהתחלה הכול היה מחובר ב"אפיירון" הזה.‬
‫ואז, בגלל סיבות מסתוריות, הדברים חולקו לניגודים.‬
‫יום ולילה, גברים ונשים, וכן הלאה.‬
‫עכשיו בני האדם צריכים לשלם על ההפרדה המסתורית הזו‬
‫בכך שיחיו עד שיכפרו עליה והכול יחזור ל"אפיירון".‬
‫מה זה אומר, לעזאזל?‬
‫שהחיים מחורבנים.‬
‫היו לך ציונים טובים בפילוסופיה?‬
‫יש לך משהו לשתות? אני נחנק מזה.‬
‫אולי אביא לך גם עוגה?‬
‫- אתה רוצה קצת מה"פאנטה"? - לא שתיתי "פאנטה" מאז בית הספר היסודי.‬
‫אתה מעצבן מאוד.‬
‫גם את. אבל לפחות אני נאה.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫זיינת את החברה שלי.‬
‫מותר לי להגיד מה שארצה.‬
‫טוב...‬
‫מישהו היה צריך לזיין אותה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫בחייך, אני מצטערת!‬
‫היי!‬
‫אתה למעלה?‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫את יודעת עליי הרבה ואני לא יודע עלייך כלום.‬
‫אתה יכול לשאול.‬
‫כיף יותר ככה.‬
‫"האח היחיד הרגיש פתאום מוחרם..."‬
‫- תני לי. - "מהמשחקים והמריבות‬
‫"שחלקו במשך 20 שנה." שיר על אחיך?‬
‫ספר שירה. תני לי.‬
‫תפסיק לחטט לי בדברים.‬
‫- בסדר. - בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫האיפור שלך?‬
‫לא, של סבא שלי.‬
‫את יודעת להשתמש בו?‬
‫זה לא קשה.‬
‫את יודעת לשים אייליינר?‬
‫אתה רוצה לראות?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אבל עליך.‬
‫בסדר.‬
‫באמת?‬
‫בסדר.‬
‫אז שב.‬
‫- אני באמת אעשה את זה. - אני מוכן.‬
‫בסדר.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫תעצום אותן.‬
‫זה יפה לך.‬
‫אני צריכה ללמוד, קדימה.‬
‫בוא לפגוש את סבא שלי.‬
‫כמה?‬
‫- שבע מאות. אני נשבע. - מה אתה אומר?‬
‫קרא את המייל.‬
‫למה שמישהו יצפה בך משחק במשחקי מחשב? אתה גרוע בזה.‬
‫אני חייב להיות טוב, נו.‬
‫בסדר.‬
‫אנדרה? איפה הוא?‬
‫הוא מסיים ב-14:00.‬
‫שנחכה לו כדי ללכת ל"אכול כפי יכולתך"?‬
‫אולי, אבל יש לי אימון ב-14:30.‬
‫- כזה מעצבן. - תמיד מתאמן.‬
‫- היי... - היי.‬
‫היי.‬
‫למה אתה לא רוצה לצלם את הקליפ?‬
‫איך את יודעת על זה?‬
‫ג'ון, זליה, סוזי ואני ניצבות.‬
‫במה?‬
‫- בקליפ. - מגניב.‬
‫למה אתה לא מצלם אותו?‬
‫נו, תעשה את זה. אחרת אילו יעשה את זה עם הטלפון שלו וזה יהיה מחורבן.‬
‫בחייך. שלושתנו נוכל לצלם.‬
‫אחרת אילו יצלם.‬
‫ארבעה חודשים לפני כן‬
‫זה חסר טעם. בדקתי 20 פעמים.‬
‫- איך זה אפשרי? - בסדר, אילו! קדימה!‬
‫- קדימה! - זה היה פשוט מזל!‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫למישהו מכם יש בגד ים נוסף?‬
‫איך זה אפשרי?‬
‫כי הם עולים 300 אירו.‬
‫כמה עלה הדג ששמת מתחת לכרית שלו?‬
‫רוצה לבדוק את התיק שלי?‬
‫- איזה דג? - אל תדאג, אבא.‬
‫נו! קדימה!‬
‫- נוכל לקנות אחד עכשיו. - מאוחר מדי.‬
‫ההווה‬
‫באיזו שעה אתם רוצים לצלם מחר?‬
‫אוקיי, אוקיי, אוקיי‬
‫הסצנה הזו היא העתק משקפי האישה שלי‬
‫והבן זונה הזה הוא פרימדונה אמיתית‬
‫ביצות פונטינה יהיו טובות יותר ללוויה‬
‫אני האבא הם הילדים שלי שיצאו לתרבות רעה‬
‫אני משקיע בלבנים, כן‬
‫כמו לקוח, לא יזם‬
‫נוסע ללטינה סקאלו בלמבורגיני שלי‬
‫אני עדיין משחק עם חבר'ה שנושאים לבנים בכיסים‬
‫אני משקיע בלבנים, כן‬
‫אני עדיין משחק עם חבר'ה שנושאים לבנים בכיסים‬
‫נוסע ללטינה סקאלו בלמבורגיני שלי‬
‫כמו לקוח, לא יזם‬
‫הסצנה הזו היא העתק משקפי האישה שלי‬
‫הבן זונה הזה הוא פרימדונה אמיתית‬
‫תפסיקו.‬
‫תפסיקו. נבדוק איך יצא.‬
‫- איזה חנון! - ואתה מגניב? עשה לי טובה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני לא יודע. הפוקוס האוטומטי בא והולך.‬
‫לא יודע למה.‬
‫- אתה יכול לעשות את זה, מרקולי? - נו, התקשרנו אליו כי הוא יכול.‬
‫זה התחיל לעבוד כאן.‬
‫אם נמזג אותו עם הקודם, זה אמור להיות בסדר.‬
‫- קדימה! - נהדר!‬
‫תפסיקו את המוזיקה. מי אמר לכם שאתם יכולים להשתמש בטנדר?‬
‫אמרו לנו בכניסה שאפשר.‬
‫- מספיק להיום. תעצרו הכול. - בחייך.‬
‫אני רוצה שתצאו בתוך חמש דקות!‬
‫- בחייך! - כולם!‬
‫מתיה!‬
‫חמש דקות!‬
‫מתיה כזה אידיוט.‬
‫- הוא רק מילא את תפקידו. - שיהיה.‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫חבר'ה, רוצים לנסוע לצריף?‬
‫הדבר הזה עדיין עומד?‬
‫שאתקשר לאנדראה?‬
‫היינו צריכים להגיד לו קודם, בנאדם.‬
‫אוכל לנסוע לקצת?‬
‫- לעזאזל. - נשתה כמה בירות. תבואו.‬
‫- איפה הצריף הזה? - פוצ'ה ורדה, לפני הנהר.‬
‫הצריף הלא חוקי עם דגל סרדיניה?‬
‫מה, אתה שוטר?‬
‫אני סתם צוחק.‬
‫ביקשת ממני המון פעמים. בסדר.‬
‫- את באה? - כן, ניסע.‬
‫- כן. - אני לא יכולה. אימא שלי ממש כועסת.‬
‫קארו, ניתן לך טרמפ אם תרצי.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אל תשמיע את הרגאטון מהפעם הקודמת.‬
‫אבל זה אחלה.‬
‫זה אחלה.‬
‫- חבר'ה, טיציאנו הוא הטוב ביותר. - ויטו, לא ציפיתי לזה ממך.‬
‫גם הוא התחיל במקום המחורבן הזה ועכשיו הוא מופיע במקסיקו.‬
‫שקט, חבר'ה. כבו את המוזיקה.‬
‫דודה?‬
‫כן, הכול טוב.‬
‫עמדתי להתקשר אלייך.‬
‫כן, אדבר עם האחרים ואתקשר אלייך.‬
‫מה קרה?‬
‫גנבתם את החליפות?‬
‫- מה? זו לא הייתה מתנה? - מה מתנה? תסתובב.‬
‫- קדימה, תסתובב! - זו הייתה מתנה נחמדה.‬
‫- אתם לא נורמליים. - טוב...‬
‫- לקחתם את כולן? - תירגע, בחייך.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫אנחנו יכולים לשבת כאן שעות ולא תנסה לעשות שום דבר, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫הייתה לך פעם חברה?‬
‫פעם נישקתי ילדה נורווגית בקיימברידג' בטיול בית ספר.‬
‫וואו.‬
‫הנורווגיות סקסיות.‬
‫כן, אבל היא הסתובבה שם ואמרה שאני מנשק גרוע.‬
‫והחברים שלה התחילו לקרוא לי "מאורשלוקר",‬
‫שבנורווגית זה "דוב נמלים".‬
‫- בגלל הלשון. - כן, הבנתי את זה.‬
‫קדימה, תרדי עליי.‬
‫היא לא נותנת לי את הכסף, היא שומרת הכול לעצמה.‬
‫היא רודנית.‬
‫היי.‬
‫איך הלך?‬
‫טוב מאוד.‬
‫ראיתי ברשת שקרולה הייתה שם.‬
‫התנשקנו.‬
‫אין מצב!‬
‫יופי.‬
‫מה קרה?‬
‫- כלום. - כלום? תגיד לי.‬
‫כלום.‬
‫למה אתה אף פעם לא חולק איתי דברים?‬
‫- מה זאת אומרת? - מה...‬
‫הפסקת לסחור?‬
‫הפסקתי.‬
‫באמת?‬
‫- לפני חצי שעה עישנתי את הגראס שלך. - ממתי אתה מעשן?‬
‫אי אפשר לדבר איתך, אתה תמיד משנה את הנושא.‬
‫בסדר.‬
‫מה "בסדר"?‬
‫בשבת בערב גיליתי ש...‬
‫קרולה ודניאלה יצאו בקיץ שעבר.‬
‫אז?‬
‫אז... אני לא יודע.‬
‫"אני לא יודע."‬
‫לך תזדיין! קודם אתה אומר לי ללבוש חולצה, לכתוב לה,‬
‫ועכשיו אתה מספר לי את זה? מספיק, פאקינג מספיק!‬
‫אתה חייב לרדת ממני! אתה מבין?‬
‫- היי! מה קורה כאן? - כלום, אבא.‬
‫- אני עובר לישון למטה. - על מה אתה...‬
‫או בחדר של קיקה. אנחנו בני 17, אי אפשר שנחלוק חדר.‬
‫- אתה מוכן להירגע? - אני אעבור למרתף, אין בעיה.‬
‫השוער נתן לי את זה.‬
‫תודה.‬
‫את הולכת?‬
‫כן, יש לי שיעור מוקדם בבוקר. עדיף לי לישון ברומא.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה ביום ראשון.‬
‫ביי.‬
‫בבית הספר ביקשו ממני להחליף מורה‬
‫בטיול של חילופי תרבות למדריד באוקטובר.‬
‫אולי תרצי להצטרף?‬
‫- מתי באוקטובר? - מהחמישה בחודש עד ה-15.‬
‫כבר ביקרתי שם.‬
‫אני יודעת. זה כדי שנוכל לבלות את יום ההולדת שלך ביחד.‬
‫אני, את, ו-50 תלמידים שאני לא מכירה?‬
‫נחמד. נחמד מאוד.‬
‫בסדר, נדבר על זה אחר כך. אני צריכה ללכת.‬
‫ביי.‬
‫"היינו בין אלה שנקראו מנוגדים לטבע.‬
‫"הקיום שלנו הפך ועיוות את חוקי הבריאה.‬
‫"אבל איך יכולנו, כשאנו שופעים בגופינו המתבגרים,‬
‫"להיות פסולת, הפגם של טבע לא מושלם?‬
‫"הם שינו את דעתנו, הם שכנעו אותנו להתכחש לעצמנו.‬
‫"אנחנו, צעירים כל כך, נאלצנו לשקם את גופינו,‬
‫"להביט בטבע שלנו בפנים ולדכא אותו בעזרת טבע שונה.‬
‫"לומר לעצמנו שנוכל להיות מי שלא רצינו להיות ולא היינו.‬
‫"אנחנו, היצורים החפים מפשע היחידים, היצורים החיים האחרונים.‬
‫"אנחנו, שהועברנו מעולם המתים כדי לשרוד."‬
‫שש שנים לפני כן‬
‫- למה אתה לא בשיעור שחייה? - אני לא רוצה ללכת עוד.‬
‫למה? ניצחת בתחרות האחרונה.‬
‫- ועכשיו כולם שונאים אותי. - פשוט תתעלם מהם.‬
‫- אתה רוצה לשחות איתי? - לא. אני אוהב כדורסל.‬
‫- בבקשה. - מרקו, אתה צריך לעשות דברים לבד.‬
‫אתה רוצה להישאר שם?‬
‫כן.‬
‫קדימה, אני אבוא איתך. ואז נקנה קרפ עם ריבה.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫ההווה‬
‫הוד.מעלתו אני יכול לראות שאת צופה בסטוריז שלי.‬
‫הוד.מעלתו בכל אופן,‬
‫אני לא יודע מה תחשבי על זה‬
‫כרטיס אלקטרוני - רומא טר' - טורינו פ' נ' דניאלה טראמט‬
‫הוד.מעלתו בסוף השבוע הזה אהיה בטורינו.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬