PRIZMA
„Chlapec se začervenal a odmítl dvoření nymfy.
„Ale nenechala se odradit a zatímco se koupal v jezeře,
„objala jej a požádala bohy, aby od něj nebyla nikdy oddělena.
„Její přání bylo splněno, a od té doby se jejich těla stala jedním stvořením.
„Napůl muž a napůl žena.“
PŘED OSMI LETY
„Hermafrodítus pak požádal své rodiče, Herma a Afroditu,
„aby od nynějška každý muž, jenž se vykoupe ve vodách nymfy,
„na sebe také vzal podobu ženy.“
„A tak se stalo.“
No tak, dej mi tu knížku.
Do jaké stránky?
SOUČASNOST
-Strana 85. -Strana 85...
„Domáhání se práva.“
1628.
Co se tam říká?
Jako...
Žádné další daně?
Ne.
Nechceš zůstat doma?
Ne.
Ty?
Co je?
Tak jsem si říkal.
Co?
Jestli si chceš něco vydělat, můžeš pracovat v našem sklenářství.
Kdy bych se měl učit?
Znáš všechno, co vás letos učili, ne?
Máma tě vyzvedne ve 13:00.
Dobře. Třete balón o plst.
Všichni třeme. Ty taky.
Ahoj.
Hezky třeme.
Jsi na mě naštvaný?
-Trochu. -Proč?
Nino. Chceš odejít?
-Ne, omlouvám se. -Dobře.
Teď přesunu balónek k proudu vody a...
Vidíte?
-Hej! -Ven, hned!
-Nebyla jsem to já. Byl to Risorio. -To není pravda.
Nechtěj mě rozesmát.
Ven, oba dva. Nechci vás tu vidět.
Ven!
Je to moje nejlepší kamarádka. Nemohla jsem nic říct.
Co kdyby to byla sobota, když byl sám?
Co kdyby zas provedl nějakou blbost?
Nevěděla jsem, že byl sám doma.
Víš, že Marco mluví jen se mnou.
Bylo na ní, aby mu to řekla.
Neměl jsem zůstat v Římě.
V té době jsem o tom nepřemýšlela. Omlouvám se.
Dobře.
Fajn.
Chceš si o tom po škole promluvit?
Říkal jsem ti to. Už nemůžu chodit ven.
Do kdy?
-Kdo ví? -Jak to myslíš?
Je mi to líto.
Nevypadá to tak.
Nino, prosím. Nezačínej.
Fajn.
Rozumím.
Tak čau.
Proč odcházíš?
Když není po tvém, tak utečeš?
Já že utíkám?
Podívej se na mě, Andreo.
Já utíkám?
Jdi do háje.
-Bylo to těsně... -Ahoj.
-Ahoj.
Všechno v pohodě?
Ano.
Dobrý.
-Čas? -Zaplav takhle při závodech a uvidíš.
-No tak. -Běž se protáhnout.
Mariko. Ilo to taky nebere.
Zavolám Danimu znovu.
Co sakra chtějí?
Tak...
Proč máš ten spacák?
-Řekli jsme „odstřihnutí“. -Jo, ale nemusíme tam spát.
No tak, brácho.
Podívej se na jejich dokument.
Zůstali měsíc ve vile, aby to album nahráli.
Co máme společného s Måneskinem?
Nic. Ale takhle se dělá album.
Všichni spolu, dnem i nocí.
Fajn, ale měli bazén. My nemáme ani záchod.
-Něco ti řeknu. -Co?
Kdybych si měl vybrat, šel bych radši do té kůlny.
-Vážně? -Jo, kůlna je naše hnízdo.
Je to naše místo. Přísahám, že ji nikdy neopustím.
Neurazíš se, když tu nepřespím?
Jasně, že se urazím.
Co je to za kravál?
Netuším.
Co to sakra je?
Vittorio.
Je tu malý problém.
Neměli to nejdřív oznámit?
To udělali. Můj strýc řekl, ať se nebojím, že má přátele na radnici.
Jen kecal.
Jo.
-Lidi, mám toho dost. Chcete něco? -Taky něco mám.
Tady.
Vypadají spolu dobře.
Chceš trochu, Dani?
Ahoj.
Jak je?
Dobrý.
Fakt?
Poslední dobou vypadáš divně.
A co ty?
Jsem v pohodě.
Myslím, že to Daniele zabalil.
PŘIJATÉ: 1 NOVÝ E-MAIL OD DANIELE TRAMETA
Promiň, měl bych si zavolat.
Dobře.
Omlouvám se za to, co jsem psal. Byl jsem naštvaný a cítil se podvedený.
Určitě to chápeš.
Když jsem od tebe dostal fotky holky ze Sabaudie,
nejspíš jsi taky odtud.
Rád bych se s tebou setkal. Ať jsi kdokoliv.
Ahoj.
Kde jsou ty tašky, co tu byly?
Asi jsem je všechny použil.
Dobře.
-Můžu jednu vyprázdnit. -Něco vymyslím. Neboj se.
Řekl ti tvůj kámoš, že jsem mu pomohl?
Kdo? Andreo Risorio?
Udělal jsem to, protože je to tvůj přítel.
Pokud jde o mě, můžeš ho už zatknout.
Ale díky.
To je ten slavný sovětský stereoskop?
Používali ho v Afghánistánu. Je to sběratelský kousek.
-Můžu se podívat? -Samozřejmě.
-Jak se to používá? -Ukážu ti to.
Počkej. Takže...
Takhle je to myslím správně.
Víš, nebyl jsem schopný to zprovoznit.
Myslím, že mě napálili.
Jsi idiot, Dennisi.
Ale líbil se mi.
Jestli chceš, pomůžu ti odnosit věci dolů.
Vážně?
Díky.
Dobře. Pojďme.
Hele, Ramirezi. Starej se o své.
Komu na tobě záleží, Sami?
Vidíš něco?
Co bych měl vidět?
Celovečerní práci.
-Ale odsud to je vidět. -Říkal jsem ti to. Dej to sem.
Jak to mám přečíst?
Něco vymysli. Upusť pero nebo tak něco.
-No... -To tě musím všechno učit? Pospěš si.
Dobré ráno.
Co je to?
Povlak na polštář.
Tvé věci jsou uvnitř.
Nino. Proč jsi taková?
Dobré ráno.
Pořád zvedat ty blbý balony.
-Vždycky na ně zapomeneš. -No...
Měli jsme práci, ne?
-Co? -Jdeme.
Ahoj, Caro.
-Ahoj. -Ahoj, Caro.
-Můžu? -Ano.
Potřebuješ pomoc?
Jak je?
No... Nemůžu moc spát.
Já taky ne.
Mám šminky na kruhy pod očima, kdybys chtěl.
Vážně se omlouvám.
Hodně jsem o tom přemýšlela.
I když jsme trochu jiní...
baví mě s tebou být.
Chtěla jsem ti to říct.
Baví tě být se mnou, tak jako tě baví být s mládětem pandy.
Proč?
Není to tvá chyba.
Takhle se mnou vždycky zacházeli. A nebojoval jsem s tím.
Kdykoli jsem se s někým nepohodl, choval jsem se šíleně.
Pak se stáhli a chovali se ke mně jako k děcku.
Je to smutné.
Nechovám se k tobě jako k děcku.
Hned jsem ti řekla, co jsem udělala.
Kdy jsi mi to řekla?
Když jsem se choval jako Calimero a ty jsi se mnou soucítila.
No tak...
Už mně to leze krkem.
Taky mně to leze krkem.
Vždycky jsem to nenáviděla.
Chceš si zahrát?
Měl bych jít do bazénu.
-Andreo. -Ahoj.
Nalož si víc, nebo to budeš dělat do zítra.
Mám vyložit celou dodávku?
Ne, tři dodávky. Zbytek brzy dorazí.
-Haló? -Ahoj, Andreo. Tady je Raffa.
Můžu ti zavolat za chvilku?
Ano, ale za půl hodiny mám kurz.
-Ano, dobře. -Dobře, ahoj.
Co se děje? Jsi unavený?
Ne, promiň, strýčku. Jen nízká hladina cukru v krvi.
-Málo cukru v krvi? -Ano.
Tady. Dej si čokoládu z automatu.
Díky.
Takže? Povídej, jsem zvědavý.
-Co máš za hodinu? -S mistrem asijské kuchyně.
Super.
-Chceš být kuchař? -Jsem kuchař.
Andreo. Chceš mi to říct?
-Nemám moc času. -Dobře.
Shrnu to.
Napsal jsem Danielovi, že to, co jsem mu řekl, byly kecy.
Nejdřív se naštval a poslal mě do háje.
Ale pak mě požádal o schůzku.
Nechceš se s ním setkat?
Ne.
Stydím se.
Co ti mám říct?
Můžeš se celý život skrývat. Ale to je život na prd, věř mi.
Já vím.
Ještě ti zavolám.
-Ahoj. -Ahoj tati.
Není ti dobře?
Úplně ne, ale bude to lepší.
Určitě? Možná bys měl jít domů.
Ne, tati, neboj se. Vrátím se tam.
Pojď sem.
PŘED OSMI LETY
Ne, jsi v pohodě.
Jdi blíž. Osuš se u topení.
-Půjde to? Funguje to? -Trochu.
Proč jsi to udělal?
Pověz mi to!
Když budeš křičet, nepovím.
Jasně, že křičím.
Utečeš z domova, přelezeš ostnatý drát
a skočíš do jezera, chráněné památky.
Nemůžu mít normálního syna? Ne!
Tam, kde jsem lezl, nebyl ostnatý drát.
Drž hubu. Řekni mi, proč jsi to udělal!
Mluvím s tebou. Můžeš mluvit?
Nevím...
SOUČASNOST
Co je to za věci?
Můžeš zastavit?
Mohl bys?
Řeknu to mámě a Marcovi.
Nejsou ty boty nepohodlné?
ZELIA - Měla jsi taky spoustu sledujících
po tom videu?
Nenávidím tě!
Ne, neměla.
Pořád tak smutná?
Mohl by mě někdo z vás někam odvézt?
Zlato, už je skoro půlnoc.
Prosím.
-Pa, tati. Díky. -Pa.
Můžeš vyjít ven na balkon své matky, prosím?
Vše nej k narozeninám!
Děkuji.
-Jdeš nahoru, nebo mám jít dolů? -Vzala jsem si pyžamo.
Přinesl jsem ti bylinkový čaj.
Taky se s tebou chci setkat, ale musím říct,
že jak sis možná domyslel, jsem kluk.
Ale vždycky se tak necítím.
Do prdele.
DANIELE TRAMET - Sobota odpoledne?
Byl jsi někdy v parku Ninfa?
NINA ZANIEROVÁ MÁ DNES NAROZENINY Napište zprávu...
Dobře. Uděláme to takhle.
Můžeme se cítit špatně nejvýš dalších 30 vteřin.
Naposledy si rychle pobrečíme,
a konec.
Konec s těmi dvojčaty. Konec s Danielem.
Život jde dál.
A jsme totálně v pohodě.
Jdu do toho.
Stopnu to.
-Nemůžu na povel. -Já taky ne.
Deset, devět, osm,
-sedm, šest, pět, čtyři, -Sedm, šest, pět, čtyři,
-tři, dva, jedna. -tři, dva, jedna.
Dost. A jsme v pohodě.
-Pohoda. -Holky v pohodě si baští.
Jdi na to.
Andreo.
-„Vše nejlepší k narozkám. Ať se daří.“ -No tak!
„Díky“ a srdíčko?
Nino!
-Dobře, jen „díky“. -Dobře.
Pojď dál.
-Všechno nejlepší, Nino. -Díky.
Ahoj, Caro, jak se máš?
Bylo mi líp, ale jsem v pořádku. Ty?
Nápodobně.
Pomůžeš mi ji přesvědčit, ať zítra něco udělá?
-Jsem v práci každou noc až do neděle. -Tím lépe.
A co sobotní odpoledne u dědy?
Perfektní! Koho pozveme?
Nikoho. Nechci večírek.
-Řekneme to Micol? -Ne!
Proč ne?
Protože jsem spala s jejím ex.
Ty?
Ale Andreo je výjimečný, víš.
-Dobře. -Nino...
-Dobře, máš pravdu. Andreo je na nic. -Skvělé.
-Ahoj. -Čau.
-Mám na tebe počkat? -Ne, chvilku mi to potrvá.
Potkáme se přímo tam?
Nevím, jestli to zvládnu.
Dobře. Zavoláme si.
Taky mě chceš zmlátit?
A kdo ještě?
Tvůj brácha ti nic neřekl?
Můj brácha mi nikdy nic neřekne.
Čau, Marco.
Nino.
-Nazdar. -Ahoj.
-Musela jsem něco dokončit. -Žádný problém.
Kdybych to věděla, vezmu ti dárek.
Můžeš ho donést později, jestli chceš.
Jdu na oběd k dědovi s Carolou a ségrou.
A chtěla jsem tě pozvat.
Dobře, jasně.
Ale něco jsem ti chtěla říct.
Andreo.
-Co? -Ty a Andrea.
Kdo ti to řekl?
Ne, viděla jsem příspěvky o festivalu. Zmizela jsi...
Andreo říkal, že mi musí něco říct.
Ano, já vím. Ano.
Každopádně, byla to jen jedna noc.
-Už spolu ani nemluvíme. -Je to vaše věc.
Dobře.
Nečekala jsem to.
Já vím. Já taky ne.
No, taky jsem nečekala, že to na mě zkusíš.
-Zkusila jsem to na tebe? -No, ano.
Kdo mě pozval na ten statek?
Kdo se bál spát sám v podkroví?
-Ta půda byla vážně strašidelná. -Vážně? No tak.
-Vážně. -No tak, to je kravina.
-Dáme si mléčný koktejl? -Mléčný koktejl?
Ano.
-Ahoj. -Nazdar.
-Hodil jsi to do kuchyně? -Zabalil jsem ho do papírového ubrousku.
Děkuji.
-Naši budou brzy doma. -Je tady tvůj brácha?
Jo.
Proč?
-Ahoj, Lucio. -Ahoj.
Můžete mi poslat ty videa z večírku? Vittorio mě s tím prudí.
Naše telefony klekly. Nic jsme nenatočili.
Vážně?
Jo, promiň.
-Dobře. Čau. -Čau.
-Kdy se zase uvidíme? -Brzy. Napíšeš mi?
-Brzy? Zítra. -Pa.
-Vypni tu věc. -Ne, ještě jsem neskončil.
Co blbneš?
Ukázal jsi mi ta videa. Proč jsi mu lhal?
Všechna jsem je smazal.
Proč?
Lucio.
Podělali jsme to.
Co?
Šestnáct let je fakt moc!
Děkuji.
-Dědo, vzali jsme nůž? -Jistě. Podívám se.
-Jak se má papoušek? -Nezmiňuj ho.
Uletěl. Děda je smutný.
Dobře.
Zvoní ti telefon.
Klidně to zvedni.
Ahoj, Zeli.
V pohodě. Jsem na venkově u Niny. Slaví narozky.
Proč?
Co se stalo?
Můžou přijít holky?
Ano. Jistě.
Marco, dej mi klíče od motorky.
Chceš se zas dostat do potíží?
Mluvil jsem s tátou. Můžu ven.
Myslíš, že jsem blbej?
Zavolej mu.
Jak jsi ho přesvědčil?
Promluvili jsme si.
O čem?
Marco, jdu pozdě.
-Jdi do háje, Andreo! -Marco, dej mi ty zasraný klíče!
Marco! Otevři!
-Ne, naser si, Andreo! -Kurva!
Jak to skončilo v té skupině?
Kamarád mu to poslal a řekl mu, ať to nesdílí.
-Víš, že tyhle věci končí špatně, že jo? -Jo, já vím.
Jak moc je vidět, že jsem to já?
Trochu je vidět ta noha.
A tvář?
Trochu.
Ukaž mi to.
PŘED OSMI LETY
-Takhle mokrý nastoupit nemůžeš. -Proč?
Kde máš rodiče?
SOUČASNOST
-Brejden, můžu dostat lístek? -Jistě.
-Dvě eura. -Dobře.
-Díky. -Děkuji.
Máme na sebe štěstí.
Čau.
Kam jedeš?
Na nádraží.
Já jedu do Ninfy. Už jsi tam někdy byl?
Nevadí, když pustím nějakou muziku?
(NIKDO MĚ NEZNÁ) JAKO PIANO SAMPHA
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled: Jakub Ženíšek