Stjernedato 57538.9.
Cerritos jobber sammen med USS Merced med å flytte
et gammelt generasjonsskip, som på grunn av en ukjent katastrofe, aldri kom frem.
Mannskapet har drevet rundt som mumier i ødelagte kryo-enheter.
Deres viktigste last: mystiske beholdere med en molekylær væske
som skaper liv fra uorganisk materiale.
De ville bruke det på en død planet for å skape beboelige omgivelser og et hjem.
GENERASJONSSKIP
Merced er her for å sikre at skipet bevares under transporten,
og alle må gi dem vår fulle støtte.
Kaptein Durango og jeg arbeidet på Illinois for lenge siden,
og det er en stor glede å arbeide med ham igjen...
Sover du dårlig, fenrik?
Nei da, jeg sov godt. Kanskje for godt.
Bare del ut PADD-ene.
Stjerneflåten tror at skipet har en enestående terraformende teknologi…
EMULSJON
...en elementær væske som kan gjøre materie til et levende økosystem.
Det er kinkig å taue det.
Den minste endring i traktorstrålestabiliseringen kan skade…
Jeg er så lei for det. Det er bare så mye informasjon.
Utrolig at dere ikke gjesper.
Mannskapet ditt forstår visst ikke hvor alvorlig oppgaven er.
Jeg kan love deg at folkene mine er de beste i flåten.
De er dyktige, våkne og...
-Herregud. Mariner! -Jeg prøver å la være.
BASERT PÅ "STAR TREK" SKAPT AV GENE RODDENBERRY
"Fuktig fartøy"
Jeg måtte gjespe. Unnskyld. Fyren er kjedelig.
Som: "Jeg er kjedelig. Jeg elsker museer, støv og gamle porter."
Jeg vet det. Han har vært det i 15 år!
Men akkurat nå sier han til alle på Merced at mannskapet ikke respekterer meg.
Behandler du meg respektløst igjen, går du ut av luftslusen uten noen rettssak.
Kult. Tja, lev lenge og vel.
Ikke kom med den sarkastiske vulcanhilsenen! Beckett!
Jeg har sensordataene du ba om.
Å ja, sensorene. Beklager, Jack. Det er bare fenrik Mariner.
Jeg tror hun finner opp nye måter å irritere meg på hele natten.
Jeg vet ikke hvorfor du ikke har fjernet henne.
Men det er jo ikke min jobb å tvile på deg,
så hvorfor ikke bare gi henne alle de verste jobbene?
Da blir overflyttingen hennes idé, ikke din.
Vi kunne tildele henne alle de ekleste jobbene på skipet.
Da ville overflyttingen være hennes idé, ikke min.
Ypperlig plan. Det er derfor du er kapteinen.
Oppgavetildeling! Nei, har du sett!
Jeg skal rydde opp møterommet! Der fikk du den!
Det er kjempeteit. Hvorfor danser du? Det er ikke noe å danse for.
All offisersaktiviteten skjer der.
Og de har bedre replikatorprogrammer,
-og du får spise der. -Det er samme mat.
Nei! De får gnocchi og fritters. Det spiller ingen rolle! Det er godt, ok?
Skal jeg overvåke kraftvariasjonene i traktorstrålen?
Jeg ville overvåke kraftvariasjonene i impulsreleene.
-Jeg skal opp og se på en oppstigning. -Hva? Fantastisk! Hva er det?
Noen som behersker utenomjordisk meditasjon, oppnår indre fred.
Da overstiger de den fysiske verdenen og blir til ren energi. Er ikke det kult?
Som "Q" eller "Den reisende"?
Nei! Mer som å lese så mye for en prøve at du bokstavelig talt blir prøven.
Du blir alt.
-Pokker, det er kult. -Utrolig at jeg skal få se det selv!
Jeg lurer på om det lager lyd, som "vrr", "hm", eller "ho"?
Jeg får vel vite det snart!
La meg se hva jeg har fått.
"Turboheissmøring, avfallsfjerning på holodekket
-og å skrape karbon av karbonfilteret." -Det er de verste jobbene på skipet.
Å skrape karbon av litt hardere karbon? Som i et klingonfengsel.
Dette er rart.
Når jeg kommer nærmere å forlate kroppen, mister ordene mening.
Hei, skal vi være med?
En tzutchisk gong?
Hva skjer?
-Stiger han opp? -Ja!
Virkelig? Nei!
-Sandmandalaen min! Nei! -Jeg skal ordne det!
Jeg har lagt den ut i to år.
En fysisk representasjon av min indre ro!
Det går fint. Bare fortsett å stige. Datamaskin, farget sand, romtemperatur.
Ok.
Sånn! Ser du? Alt er bra. Det er flott. Det er fint.
Hadde jeg visst at jeg skulle tømme biofiltre, ville jeg spist mindre.
Ha det gøy med de fæle jobbene. Jeg må rengjøre møterommet
og spise hummerravioli. Hei!
Nei! Det ser ikke kult ut når du gjør det.
Pokker! Det gjør det.
OPPGAVER AVFALLSFJERNING
TURBOHEISSMØRING
Datamaskin, nødstopp, turboheis ni!
-Hei, jeg jobber her opp. -Beklager.
KARBONFILTERVEDLIKEHOLD
Dette er fælt! Vent litt. Hei, vil du gjøre dette interessant?
Hvordan? Vedde på hvem som blir først?
-Ja! -Greit.
-Ok. -Jeg blir med.
Ja, visst pokker!
Synkroniserer traktorstråler om tre, to, en.
Jeg tok feil. Variasjonene er flotte. Se på den amplituden.
-Hei, jeg... Jeg er så lei for, du vet... -Det går bra. Ikke snakk til meg.
Uansett, jeg gikk og fant en hiverisk metronom.
Om du slapper av og synkroniserer den med biorytmen,
bør du kunne stige opp i ettermiddag!
Tror du at jeg kan få på plass ti år med åndelig opplysning i ettermiddag?
I hvert fall i morgen tidlig! Du må finne roen...
Jeg vil ikke ha din hjelp!
Har Mariner søkt om overflytting? Jeg skal ramme inn søknaden.
-Hun har det gøy. -Hva?
Hun finner måter å fylle de fæle oppgavene med glede.
Gi henne verre jobber, da.
Hun tømmer *** fra ***filtrene på holodekket!
-Bruker folk det til sånt? -Å ja, for det meste.
Om hun klarer å like det, hvordan skal vi få henne til å slutte?
Jeg vet ikke. Men det må være noe på skipet hun hater.
Fenrik Mariner, kom til møterom fem.
Enda et møte? For en overraskelse.
Drøfter dere hoveddirektivet igjen? Ganske fascinerende greier.
Hva... Nei. Ikke le. Jeg lo av dere, ikke med dere.
Fordi du er en av oss nå, lo du vel av deg selv.
Hva?
-Nei. -Fenrik Beckett Mariner,
-jeg er glad for å forfremme deg. -Nei, ne... Nei!
-Gratulerer, løytnant Mariner. -Løytnant? Løy... løytnant?
Jeg ser frem til å gjøre tjeneste med deg veldig, veldig lenge.
-Godt jobbet. Gratulerer. -Velfortjent.
Jeg må våkne! Dette er virkelig!
-Takk, da stikker jeg. -Rett etter dette viktige møtet.
Greit. Da starter vi møtet. Vi må velge nye stoler til møterommet.
En beige stol med en lærstripe midt på.
Hei! Alle var enige om at lærstripen var for prangende.
Ikke alle var enige.
Hva skjedde med barstolene?
-Jeg får vondt i ryggen av dem. -Du sitter feil.
Sitter jeg feil? Jeg har drept for mindre.
Nei da.
Jeg har truet med det for omtrent det samme.
-Slapp av. Dette vil ta en stund. -Barstoler er kule!
Løytnant Mariner, kom for oppdragsinspeksjon.
En monumental oppdagelse.
Stjerneflåten bør begynne å gravere navnet mitt på en plakett.
Ditt også, selvsagt, Durango.
Sånn, ferdig.
Flott, løytnant. Nå må du inspisere inspeksjonen.
Løytnant Mariner, kom til offisersmessa for opplæring.
Nei.
Ja. Derfor ligner det å være kaptein mye på vokaljazz.
-Alt handler om notene du ikke scatter. -Å nei. Nei.
Nå, for å lære oss om å fremme ulike perspektiver,
ønsk løytnant Winger Bingston jr. velkommen med enmannsforestillingen:
Den forente føderasjonen av rollefigurer.
Hei, jeg merket ikke at du kom.
Løytnant Mariner, kom til lederpoker.
Skjerp deg, Mariner. Spillet blir snart veldig interessant.
Jeg...
-Jeg kaster meg. -Nydelig. Ja da.
-Jeg kaster meg. -Ypperlig.
Hun kaster seg. Alle kaster seg hver gang.
Ikke si hva jeg skal gjøre! Jeg kaster meg.
Jeg satser alt. Jeg har ingenting. Jeg taper vel.
Er du sprø? Vi satser ikke alt! Dette er et hyggelig spill.
Nei.
Her er jeg og prøver å hjelpe ham å stige opp, og han lar meg ikke få lov.
Jeg vil det så mye at det gjør vondt!
Jeg skjønner at du vil se oppstigningen, men overdriver du ikke?
Nei, jeg skylder O'Connor dette.
Jeg skal studere dobbelt så mye og bare overvelde ham med åndelighet.
-Det fungerer ikke sånn. -Det må det. Ønsk meg lykke til.
-Og spis maten min. -Det går bra.
Jeg trenger ikke en lunsj til. Å, dessert!
-Får du eget rom? -Det er fælt. Jeg er så langt unna alle.
-Hva gjorde du? Hvordan fikk du det? -Det samme som vanlig.
Jeg gjør mer enn nok, og du prøver ikke engang.
Jeg vet heller ikke. Dårlig er bra.
Mariner til operasjoner for gjennomgang.
Flott, operasjoner! Be for meg.
Så de liker at du bryter reglene?
Utique, saeculorum, lapsu...
-Må du ikke jobbe? -Jeg bruker ferien min.
Om du plukker bønner fra ulike kulturer,
øker du sjansen for oppstigning. Vi slår systemet.
Bare gå vekk, vær så snill.
Florkaene er avgjørende for oppstigningen for tamarianerne.
Hold opp! Ikke kom nær meg mer.
Du får ikke være helten her, for du er skurken.
Bare fokuser i fem minutter. Vær så snill! Jeg skal justere chakraen.
-Jeg skal reikie deg. -Nei!
Jeg må finne en måte å være slem på. Bli forfremmet. Må være slem!
Boimler, meld deg for vakt på broen 15.30.
Jeg skal melde meg for vakt på broen, og de skal få det de fortjener.
-Hva? -Ingenting.
Det var et holodekk. Moriarty. Akkurat det de fortjener.
Mariner, kan jeg få en statusoppdatering?
Tja, vi tauer et rustent skip med mumier i?
Om du føler at du ikke passer her, kan du få en post på et annet skip.
Nei takk.
Ikke glem, alle offiserene skal møtes senere for Ransoms bursdagsfest.
Det er obligatorisk.
Han skal synge og spille akustisk gitar i timevis.
Og sangene, tja, han skrev dem. Alle er om måneden han bodde i Barcelona.
Jeg skjønner hva du prøver på, og det er sykt.
Jeg gjør akkurat det jeg må. Det kalles å være kaptein.
Nei, å være en kødd.
Er det noen vibrasjoner i skroget?
Nei, transporten går fint. Ubetydelige utslag.
Få oss nærmere generasjonsskipet.
Sir, jeg tror at Cerritos er i en bedre posisjon...
Vi leder oppdraget, og plasseringen bør gjenspeile det. Ta oss inn.
Ja vel.
Det fins ingen halvøy som er mer sensuell enn den iberiske.
Kommandør, Merced kommer veldig tett på vår sektor.
Hva? Få dem på skjermen. Kaptein Durango, du er ute av formasjonen.
Jeg må ikke forklare meg for deg, kommandør.
Beskyttelsen av denne gjenstanden er mitt ansvar, mitt!
-Durango! -Sir,
det kommer en karbonisert partikkelsky fra generasjonsskipet.
Terraformingsemulsjonen omgir skroget. Det trans...
Det sendes mot oss i traktorstrålen!
-Unngåelsesmanøver! -For sent!
Kaptein, vi har et stort problem. Terraformingsvæske oppløser skroget.
-Strukturintegriteten er... -Her er kaffen din.
Er du fra vettet?
Uregelmessigheter i miljøet oppdaget.
Nødkraftfelt i korridor 89!
Kjente du det? Fuktigheten øker, trykket faller.
-Luften endres. -Ikke når jeg er her.
-Du er her. Det skjer nå. -Kan du ikke for et øyeblikk...
Pass deg!
Uautorisert terraforming.
Herregud.
-Hva skjer? -Jeg vet ikke!
Nei! Pokker ta denne praktfulle korallen!
Dette er flott. Jeg kunne vært ett med universet akkurat nå.
Alt dette er din feil.
Vet du hva? Jeg er glad du ikke steg opp, for du er en dust.
-Akkurat. Du er besatt av min oppstigning. -Jeg gir blaffen i det.
Alt jeg ville, var at du skulle like meg!
-Vent, hva? -Jeg hater at noen ikke liker meg.
Jeg kan ikke sove eller tenke. Det er som å ha maur i hjernen.
Ja, jeg skjønner det.
Du har ikke hatt en negativ tanke på årevis.
Fordi vi skal dø her, kan jeg si det. Jeg ville ikke steget opp. Jeg lot som.
Hva? Hvorfor?
Det er vanskelig å stikke seg ut. Det ga meg en fordel, det var min greie.
Jeg var oppstigningsfyren.
Men så steg jeg ikke opp på så lenge,
at jeg ble redd for at folk skulle forstå, derfor brukte jeg deg. Jeg er en dust.
Det er vi begge! Vi ville bli likt og løy om det.
Det betyr at vi er bestevenner! Jeg skal dø med bestevennen min.
Om vi kan komme ned til miljømekanismene, kan vi snu dette.
-Er det den beste steinen til dette? -Hva? Ja da, det er en stein.
Jeg sier bare at jeg tror at du bør bruke skiferen der.
Mamma, det er det samme. La meg være.
Kanskje du vil ha en spissere en.
Herregud. Hvorfor må du kritisere alle valgene mine?
...for å hjelpe deg.
Hva skal jeg gjøre, bare la deg gjøre en feil?
Jeg ville foretrekke at jeg får gjøre som jeg vil!
Se? Steinen var fin.
Vi kunne kommet hit fortere.
Går du ikke litt fort?
-Ja, du ville ha tempo. -Ikke så mye.
Prøver du å få oss drept? Pass på å bruke begge hender.
Ok, vet du hva? Kanskje jeg bør lede.
Herregud. Kan du holde opp? Jeg er flink til dette. Stol på meg.
Jeg passer bare på deg.
Det er problemet. Du behandler meg som et barn.
Om du sluttet å oppføre deg som et og var mer som et modent mannskapsmedlem,
-ville jeg behandle deg sånn. -Er jeg umoden?
Du prøver å lure meg til å slutte. Hvordan er det modent?
Ja, det var det jeg trodde, Carol.
-Du kalte meg ikke Carol. -Samme det, Carol!
Å nei, nå skjer det!
Nei!
Kom deg ut herfra!
-Jeg klarer meg. Du må redde deg selv. -Nei, jeg forlater deg ikke.
Tendi, det går bra. Jeg gjorde det for din skyld.
Nei!
Ja! Systemene virker fortsatt.
De berørte områdene er fulle av karbonpolymerstøv. Vi må ha perazingass.
Fyll skipet og utløs en omvending med hoveddeflektoren.
Eller bør vi bruke en "spissere stein"?
Nei, det var det jeg skulle til å foreslå.
Jeg er bare imponert. Du leste oppdragsbrifingen min, hva?
Nei, jeg... Jeg mener, kanskje litt, men bare ironisk. Så jeg kunne le av den.
Ok.
-Datamaskin, start. -Starter.
-Jøss, vi greier oss! -Hel***! Jeg var så klar til å dø.
-Du reddet livet mitt. -Du reddet mitt først.
Å nei, hva skjer?
-Herlighet, du stiger opp. -Gjør jeg det? Jeg gjør det!
Det må ha skjedd da du reddet meg og var villig til å ofre deg.
Jeg lot som jeg fant meg selv så lenge at jeg gjorde det.
Ok, dette svir faktisk. Skal dette skje?
-Ok, du ryker. -Det svir!
Det svir! Hjelp! Jeg vil ikke stige opp! Hjelp!
Slipp deg ned og rull!
Slipp deg ned til det fysiske og rull!
Tiden betyr ingenting!
Nå skjer det! Jeg er overalt og ingen steder!
Jeg kan se alt! Jeg blir til ren energi!
Hvorfor tar det så lang tid?
Jeg ser Abraham Lincoln! Universet står på ryggen til en gigantisk koala!
Hvorfor smiler han? Hva vet han?
Livets hemmelighet er...
Greit. Lykke til med å være alt. Beklager at jeg hjalp til.
Ransom, rapporter.
Alle systemene er stabile, men Merced ble utsatt for mye mer av terraformskyen.
Livsmiljøet er kritisk.
-Hjelpe meg. De trenger et helt nytt skip. -Eller et helt gammelt et.
Starter transport av mannskapet på Merced til generasjonsskipet.
Ta dem til stagnasjonskammeret. Det er forseglet og bør være trygt.
Durango bør føle seg hjemme med støvete gamle mumier.
Jøss, vi klarte det. Hele mannskapet er der.
-Kaptein, admiral Vassery er på vei. -Greit.
Bra at vi fant en måte å jobbe sammen på.
Ja, forandring fryder. Det er slitsomt å angripe hverandre hele tiden.
-Jeg er stolt av deg. -Takk, mamma.
Kanskje du passer til å være en høyere offiser.
Stolen din ved siden av min, vi er alltid sammen.
Et ustoppelig mamma og datter-team.
Admiral Vassery, velkommen til Cerritos.
Stjerneflåten berømmer motet og oppfinnsomheten deres.
Unnskyld meg, jeg må tilbake på jobb.
Sens-årene våre har plukket opp et underlig signal.
Selvsagt, admiral. Og hva viste sens-årene deres?
Ingenting først, men den langtrekkende sens-åren avdekket...
Unnskyld meg. Prøver du å si ordet "sensor"?
For meg lyder det som "sens-årer". Hva er det?
Det sies sånn. "Sens-årer." Det vet alle.
Sens-årer. Ja, det høres riktig ut for meg.
-Ja, jeg sier også det. -Nei, det gjør du ikke. Så sprøtt.
Hun gjør narr av deg, din dust. Hun sier ikke det.
Jeg gjør det. Hold opp.
Behandler mannskapet autoriteter sånn? Når de vet at jeg uttaler ting feil?
-Gjør du virkelig nurr av meg? -Nei, admiral.
-Jeg trodde vi forsto hverandre. -Kanskje du må justere "sens-årene" dine.
-Kan du holde opp? -Jeg har aldri blitt behandlet...
Gjesper hun?
Da O'Connor skrek og ble til energi,
skjønte jeg at livet er for kort til å være opptatt av om alle liker meg.
Så flott, for det er nok noen som ikke gjør det.
Hvem bryr seg om det? Ikke jeg.
Hvem er "noen"? Hva sa de? Liker de meg ikke?
Jeg bør få vite det. Hvem var det?
-Hvor er gradsmerket? -Jeg er flink til å bli degradert.
I løpet av én time?
Kapteinen liker ikke å se dum ut foran en admiral...
Hva... Men... Jeg kan ikke...
Du hadde alt jeg ønsker meg i livet, og du ga blaffen. Hvorfor er vi venner?
Fordi jeg fortsatt har offiserskortet til de gode replikatorprogrammene.
Jeg skal ha makaroni med ost, med brød oppå...
OPPRINNELIG STAR TREK-TEMA AV ALEXANDER COURAGE
Tekst: S. Marum