Primul și ultimul lucru care mi-au rămas de la mama
au fost scuzele.
CAPITOLUL UNU
Ce-i?
Te așteptai să urlu?
N-am băut chiar așa de mult.
Voiam să vorbim.
Păi...
asta și facem. Ce mai vrei?
Cu ce te pot ajuta, Caesar?
Mă întorc în nord.
În scurt timp.
Evadez și vreau să vii cu mine.
Tu te duci în nord...
iar eu o să mănânc.
Te rog, Cora!
Nu vreau să mă torni. Vreau să am încredere în tine,
dar eu îmi iau tălpășița. N-am încotro!
Și pe mine de ce vrei să mă iei?
Să-mi aduci noroc.
Noroc?
Ia ascultă aici, Caesar!
Știu că nu ești de multă vreme pe plantația asta,
dar cred că ți-ai dat seama că nu aduc nimănui noroc.
Nu aduc...
Anthony Uriașu'!
Bună, tată!
Pe vechiul câmp
Jockey, trebuie să mănânci ceva!
Mabel?
Nu, Jockey, sunt Cora.
Unde ai fost, Mabel?
Ușurel!
E morcov.
Te descurci?
Bun.
Vino-ncoace!
Ia mâna!
Conașule James! Conașule Terrance!
Nu te osteni!
Eu și frate-miu grăiam despre daravelele noastre
și am auzit muzică.
Îi zic:
„N-am auzit hărmălaie mai cumplită ca asta.”
Ce vacarm!
Îmi pare rău că te-am deranjat, conașule Terrance.
Nu e niciun deranj, Jockey.
Ai un stil tare ciudat de a te îngriji de negroteii tăi, frate.
Fac ce vreau cu bunurile mele.
Tu faci la fel.
Tata s-ar întoarce în groapă dacă ar vedea așa ceva.
N-are decât!
Ia zi, Jockey, când e ziua ta?
În septembrie, pare-mi-se.
Pe 14 septembrie.
Dar suntem de-abia în iunie.
Bag de seamă că aveți dreptate.
Câți ani zici că ai?
N-am idee, conașule Terrance.
Nu-i bai, Jockey.
Nu-i bai.
Știam că le dai voie sclavilor să facă chef,
dar nu mi-am închipuit ce chiolhanuri trag.
Ții să mă pui într-o lumină proastă?
De parcă ți-ar păsa ce cred negroteii despre tine!
Nici cât negru sub unghie!
Ia să punem noi capăt tărășeniei ăsteia!
Mi-a ajuns până-n suflet putoarea asta.
Prideful!
Prideful,
înțeleg de la frate-miu că ar fi un negrotei
pe partea asta de plantație
care ar fi în stare să recite Declarația de Independență.
Parcă nu-mi vine să cred
și mi-am zis că poate-mi arată în seara asta,
dacă tot e lumea pusă pe petrecere.
Prideful,
adu-mi-l pe băiatul care știe să recite Declarația.
Michael,
băiatul cu semn pe frunte?
Iertare, conașule, dar Michael a murit.
L-a luat boala.
Când?
Acum vreo șase, șapte luni.
Trebuia să fiu informat.
Frate, ar trebui să ții mai bine socoteala bunurilor tale.
Nu te băga!
Poate să recite băiatul ăsta.
Da. Era tot timpul cu Michael.
Poate să recite el.
Să te auzim, flăcău!
Fă cum zice conașu'!
Vrei să ne ucidă pe toți?
„Când, de-a lungul istoriei,
„se impune...”
Dumnezeule mare,
am trăit s-o aud și pe asta!
„Când, de-a lungul istoriei,
„se impune ca un popor
„să rupă legăturile politice care l-au legat de un altul
„și să-și asume, între puterile lumii,
„o poziție separată și egală, la care îi dau dreptul
„legile naturii și Dumnezeu...”
Îmi pare rău, conașule! Iertare, îmi pare rău!
Băiete!
Nu!
- Vrei să iei o gură? - Ușurel, copilă!
Nu e în apele ei.
Când Mabel a fugit și a părăsit-o, s-a rupt ceva în sufletul ei.
De atunci e tulburată.
Știți că vă aude, da?
Nu vă e rușine s-o vorbiți de rău drept în față?
Dacă ar fi Mabel aici, v-ar flocăi ca pe voi!
Ce cauți aici?
Nu-i de-ajuns că au scos sufletul din ea?
Se respiră mai ușor aici.
O să-ți prindă bine.
Dacă ne caută Connelly?
Fii pe pace! Nu intră nimeni aici.
„Ăsta însă, pare-mi-se, era necazul meu cel mai mic.
„Așa cum oamenii se dovedesc mai sălbatici și mai cruzi
„cu cât sunt mai mari la stat,
„ce altceva decât un dumicat aș fi putut fi
„în mâinile primului dintre acești păgâni uriași,
„de s-ar fi nimerit să pună mâna pe mine?”
Conașu' ți-ar tăia limba și ți-ar turna otravă pe gât
de-ar ști că cunoști buchile.
Ce-i aia?
Se numește Călătoriile lui Gulliver.
Este despre...
un om plecat într-o călătorie.
S-a rătăcit și încearcă să ajungă acasă.
În partea asta, vorbește
despre uriași ca Goliat.
Își închipuie că aceștia, fiind mai mari și mai puternici,
trebuie să fie și mai răi, și mai cruzi.
Așa cum sunt albii.
Vrei să vii cu mine, Cora?
De mult trebuia să fi plecat.
Aici n-avem parte decât de suferință.
De durere și suferință.
Te înșeli în privința mea, Caesar.
Crezi că o să-ți port noroc pentru că mama a reușit să plece,
dar te înșeli.
Te înșeli.
Nu-ți port noroc.
N-am avut decât ghinion.
Cum altfel ar putea să fugă o femeie în puterea nopții
și să-și lase singurul copil?
Să-l lase să sângereze și să putrezească pe blestemata asta de plantație?
Așa noroc îți dorești?
Eu n-am ce căuta aici.
Eu, da.
Ești beteag?
Nu.
Conașu' a zis să împărțim așternutul, așa vom face.
Nu există altă cale.
Ia ascultă!
Am auzit de cei de teapa ta.
Vă place să vă furișați noaptea în mlaștină
și să vă călăriți între voi.
E treaba voastră.
Aici însă, între noi,
conașu' a pus bărbat cu femeie ca să ne înmulțească.
Și, dacă nu ne înmulțim,
o să fie vai și amar de noi!
Pricepi?
Nu sunt animal de prăsilă.
Ai un suflet mare, Caesar.
Neprihănit, ca al Domnului Iisus.
Dar aici nu e Virginia,
și, de nu vrei să-ți folosești mădularul, conașu' Randall ți-l va tăia.
Ți-l va smulge.
Și îl va pune undeva unde n-o să-i mai porți de grijă.
Nu ești mai bun decât noi.
Și nu vreau să sufăr din pricina ta.
Strânge-ți boarfele!
De ce?
Hai, strânge-ți boarfele!
Nu face scandal!
Pune cioara aia la respect odată! Hai!
Da, șefu'!
Hai, fato!
Te rog! M-am născut aici. Și mama, la fel.
- Spune-i! - Hai odată, ce dracu'!
Nu!
- Ia-o de picioare! - Nu!
- Ține-o de picioare. - Nu!
Fuguța!
Treceți și faceți curățenie!
Să nu văd urmă de prostiile astea cu magia neagră! La treabă!
Mișcă!
Mai repede!
Vreau să mănânc mac de pe jos!
- Mai repejor, Hezekiah. - Da, dle.
- Fugi la mămicuța! - Da, șefu'!
Opriți-vă!
Opriți munca, negrotei!
Opriți munca!
Plecați-vă capetele!
Plecați-vă capetele pentru fratele meu, James,
care a căzut pradă bolii
și s-a dus la Domnul,
așa cum au făcut-o mama și tata înaintea lui
și toți marii stăpâni binecuvântați de mila Domnului.
Amin, conașule Terrance!
Amin!
De bună seamă,
înainte vreme, eu și fratele meu stăpâneam împreună aceste pământuri,
împărțite, asemenea măreței noastre țări, în nord și sud.
De acum înainte,
gata cu parcela de nord și de sud.
Vom fi o singură plantație.
Și toți sclavii care-și duc traiul aici vor fi la mâna mea.
Dacă poftiți,
puteți grăi cu fârtații voștri de pe plantația de sud,
însă eu și fratele meu avem idei diferite
în privința creșterii și îndrumării sclavilor.
Drept urmare,
gata cu zaiafeturile!
Din lefurile câștigate duminica, în târg, voi lua dijmă.
Și, pentru a fi sigur că mă aleg cu cele mai bune soiuri,
voi avea chiar eu ceva de zis în privința selecției
și practicilor de împerechere.
De prea mult timp cele mai bune soiuri sunt păstrate pentru plăceri,
nu pentru perpetuare.
Sunt, printre voi, câțiva armăsari
pe care nu mi-am scos banii!
Totul e pe placul matale, conașule Terrance?
Totul merge strună, Prideful.
Strună, nu alta!
Înapoi la muncă!
Înapoi la muncă, toată lumea!
Dii!
Dii, n-auzi?
Aleluia,
Domnul și-a întors fața către Casa Randall.
Să adăp caii înainte să luăm simbria?
Prea bine, Homer.
Intrăm?
Măiculiță mare!
Cum să nu!
Spune-i dlui Connelly că s-a întors fiul risipitor.
Dle Randall,
aveți cârtițe printre negroteii de pe plantație?
N-aș zice.
Sunt câțiva prin casă,
care se gudură pe lângă mine spurcându-i pe cei de pe câmp, dar...
Ați face bine să puneți câteva cârtițe.
Umblă vorbe.
Se aude că ar trece o cale ferată subterană pe aici.
Imposibil!
Așa se pare.
Și totuși unde dispar?
Cei care fug și nu mai sunt găsiți.
Ai zice că negroteii fug
și se furișează într-o altă lume.
Ai văzut-o?
Ca om ce-și câștigă pâinea în branșa dumitale,
crezi că e aievea calea ferată subterană?
N-am văzut-o.
Însă negroteii sunt un soi tare șiret.
N-am semne că n-ar putea să existe.
Însă voi crede când o voi vedea.
Să revenim însă la treburile noastre.
Nu voi accepta simbrie pentru returnarea bunului.
Consider-o despăgubire
în contul unei datorii către casa ta.
O zi bună!
Să-mi fie cu iertare,
dar nu pricep.
Un bun care a plecat de aici cu mulți ani în urmă,
înainte să se prăpădească tatăl tău.
Singurul bun care și-a luat tălpășița, dar n-a fost prins.
Este nereușita mea cea mai mare.
Știu despre ce negrotei vorbești.
Cel mai rău soi, fără îndoială.
Fără suflet, chiar și pentru o cioară.
Așa să fie?
Pe cuvânt!
Cioara de care vorbești a plecat și și-a lăsat de izbeliște plodul,
o fată care chiar și printre cei de-un neam cu ea
trece drept pocitanie.
Aș vrea să stau de vorbă cu fata asta.
Așa să fie!
Te simți trădată.
E normal.
Furia fierbe în inima ta.
Te-aș sfătui să scapi de ea.
Altfel îți va roade inima.
Vezi tu, inima are darul de a-și spune păsul prin corp.
Îți pune gaz peste văpaie, dar...
te va roade.
Până la os.
O porți în sângele tău.
O văd în privirea ta.
Ai fi în stare să-ți scoți și ochii ca să scapi de ea.
E clar ca lumina zilei.
Pun rămășag.
Dumnezeu mi-e martor.
Să-mi fie cu iertare deranjul!
CĂLĂTORII ÎN MAI MULTE ȚĂRI ÎNDEPĂRTATE ALE LUMII
„Citisem adesea despre mari servicii
„pe care unii le aduseseră cârmuitorului și țării lor
„și m-am arătat dornic să-i cunosc
„pe acești oameni vrednici.
„Când am întrebat, mi s-a spus că numele lor
„nu sunt trecute nicăieri,
„cu excepția câtorva,
„pe care istoria îi înfățișează drept cei mai mari ticăloși și trădători.
„În privința celorlalți,
„n-auzisem nicicând de ei.
„S-au înfățișat cu toții, jalnici
„și prost îmbrăcați.
„Majoritatea mi-au zis că au murit
„în sărăcie și dizgrație,
„iar restul, pe eșafod și în ștreang.”
Nu prea v-ați atins de bucate, dle Churchill.
Să-mi fie cu iertare,
însă nu înțeleg cum poți mânca lângă un asemenea spectacol.
Nimic mai bizar, nu credeți,
decât să mănânci și să bei,
iar, alături, să i se smulgă carnea de pe oase unui om.
Vedeți dvs.,
dle Churchill,
greșiți. Negroteii și oamenii
sunt specii complet diferite.
Omul gândește,
discută și iubește.
Negroteii nu sunt capabili de așa ceva.
Drept urmare, este important să le stabilim limite și să-i îndrumăm
în privința comportamentului.
Iar, când acestea nu sunt respectate,
este la fel de important să-i dăm drept exemplu.
Adunarea!
V-a chemat conașu' Randall.
Se aude, fraților? Lăsați sacii pe postată!
Mai cu viață!
Lăsați sacii pe postată! Repejor!
Lasă lucru'!
Hai, fraților!
Hai, Lovey! Ruth! Mișcă!
Cora!
Mișcă!
Haideți, negroteilor!
Veniți mai aproape, mioarele mele!
Dați-vă mai aproape!
Astăzi vreau să fiți martori la această lecție.
„Cei ce se găsesc sub jugul robiei
„să socotească pe stăpânii lor vrednici de toată cinstea,
„ca să nu fie hulite numele și învățătura lui Dumnezeu.
„Iar cei ce au stăpâni credincioși
„să nu-i disprețuiască, sub cuvânt că sunt frați,
„ci mai mult să-i slujească,
„fiindcă primitorii bunei lor slujiri
- „... sunt credincioși și iubiți.” - Fără sclavie!
„Acestea învață-i și poruncește-le.”
Oprește-te, conașule!
Oprește-te, rogu-te!
„Să socotească pe stăpânii lor
„vrednici de toată cinstea.”
E cuvântul Domnului.
Fii blestemat!
Care e pedeapsa pentru nesocotirea cuvântului Domnului?
Nu!
Chinurile...
și flăcările iadului!
A sosit vremea.
Înapoi la muncă, negrotei!
Nu mai pierdeți vremea! Înapoi la muncă!
Înapoi la muncă!
Acum!
Cora?
Lovey!
Știam eu că pui ceva la cale.
Mereu, pâș-pâș cu el, nicio vorbă despre asta!
Apoi ai săpat ignamele alea, deși încă-s crude!
Lovey, fă cale întoarsă până nu ne dai în vileag.
Merg cu voi.
N-o să ne primească pe toți trei.
Știe că vin și eu?
Atunci, ce mi-e o surpriză, ce mi-e două!
Avem merinde suficiente.
Hai!
Lovey!
Urme de porci.
Mistreți.
Mă duc să arunc o privire.
Ce-ai zice să folosești și tu cuțitul ăla ca să prinzi ceva de-ale gurii?
Pe ei!
Vino-ncoace, jigodie!
E timpul să-ți primești pedeapsa!
Stai puțin! Unde suntem?
Nu știu.
Mergem în direcția bună?
Nu știu.
I-ai zis lui Lovey unde mergem?
- I-ai zis? - Nu.
Ce proști am fost să nu fim cu băgare de seamă!
În curând vor pune câinii pe noi.
Toți albii cu arme de pe o rază de 150 km vor fi pe urmele noastre.
- Nu trebuie să ne oprim. - Cum rămâne cu Lovey?
Cum rămâne cu Lovey?
Nu trebuie să ne oprim.
Am ajuns.
Ești sigur?
Vezi acoperișul ăla cărămiziu?
Aia e destinația noastră.
Adică, a ta.
Nu știe nimeni că vin și eu.
Sunt sigur că știu acum.
Ești gata?
Cum sunteți?
Bine.
Ai vreo veste despre cel de-al treilea fugar?
Întreg ținutul vuiește.
Ea v-a dus la pierzanie, din clipa în care ați plecat.
Mai întâi au băgat de seamă fuga ei,
așa că au plecat după voi din prima noapte.
Trag nădejde că nu are știință de mine sau de planul nostru.
Nu are. Nu.
Mai e ceva.
Era un băiat
în grupul de vânători care v-a atacat.
L-ați altoit de i-ați zdruncinat creierii.
S-ar putea să nu se mai trezească din somnul în care a căzut.
Ai milă, Doamne!
De cine?
Toți albii de pe o rază de 150 km vor să vă pună capetele în țăruși.
Când vine trenul?
Găsește colțul!
- Coborâm acolo? - Da.
Aveți grijă la scară!
După tine.
Trenul o să sosească numaidecât.
- Trebuie să vă trec numele în registru. - Poftim?
Toți cei care călătoresc pe calea ferată trebuie trecuți în registru.
Altfel cum am mai răspunde de cei încredințați acestei campanii?
Nu contează cât și ce îmi zici,
dar ceva trebuie să-mi spui.
O să vorbesc în numele amândurora.
Caesar Garner.
Cora Randall.
M-am născut în Virginia.
Înainte să moară stăpânul meu, mi s-a promis libertatea.
După ce a murit, am fost vândut în Georgia.
Cora s-a născut pe plantația Randall. Acolo ne-am cunoscut.
Cine a construit toate astea?
Cine construiește totul în țara asta?
Până unde ajunge?
Departe de aici, atât aș ști să-ți zic.
Toată lumea în vagoane!
Era să uit.
Ți-am păstrat-o.
Ești foarte aproape de final.
Ar fi păcat să nu o termini.
Dacă vreți să vedeți plămada acestei națiuni,
trebuie să mergeți cu trenul.
Uitați-vă afară cât timp călătoriți
și veți vedea adevăratul chip al Americii.
RUTA SUBTERANĂ
Se aude că ar trece o cale ferată subterană.
Parcă s-ar furișa într-o altă lume.
DIN EPISOADELE VIITOARE
Bun venit în viitorul tău!
Momentul acesta este adevărat, Cora.
Ești aici. Sunt aici, suntem aici.
Împreună, îmbunătățim mintea,
pentru propășirea vieții negrilor!
Se petrec niște lucruri aici
pe care nu credem că le înțelegi.
Se anunță un tren.
- Cum te numești? - Cora Randall.
Am luat trenul din Carolina de Sud.
Mai bine ai fi rămas acolo.
Fata din anunț este căutată pentru uciderea unui copil.
Promit că vom ieși de aici.
Bună ziua, domniță. Te așteptam.
Ai bătut atâta cale cu trenul?
Și i-am lăsat în urmă pe cei scriși.
Dar tot o fugară din Georgia sunt.
Aici ești în siguranță, Cora.
Nu va renunța nicicând să mă caute.
Vreau să fii puternic. Cu ochii în patru, ca mine.
Acest loc minunat...
clădit cu dragostea și spiritul negrilor.
Am putea-o rupe cu trecutul nostru de sclavi,
dar cicatricile nu vor dispărea niciodată.
Tot ce ai trăit de când ai deschis ochii
îți spunea că libertatea e un șiretlic.
Și, cu toate astea, suntem aici.
Subtitrarea: Cristian Brînză
Redactor Mioara-Amalia Lazăr