‫אז היא השאירה את הבמיה, אבל...‬
‫היא לקחה את הזרעים.‬
‫לקחה את זכות האבות של אמה,‬
‫כי היא לא יודעת איפה אימא שלה.‬
‫היא לא בורחת לאנשהו,‬
‫היא רק בורחת מכאן.‬
‫זה טוב.‬
‫הומר, תכתוב את זה.‬
‫"ברחה מהבעלים החוקי שלה בג'ורג'יה.‬
‫"נערה שפחה בשם קורה,‬
‫"בגובה ממוצע ועור כהה."‬
‫"יש לה סימן בצורת כוכב על הרקה מפציעה,‬
‫"בעלת נשמה נמרצת והתנהגות ערמומית."‬
‫לראשונה אי פעם,‬
‫הפראים מהג'ונגלים האפלים של אפריקה‬
‫מפליגים על האוקיינוס הגדול.‬
‫הם לא ראו כך את האוקיינוס מעולם.‬
‫לראשונה אי פעם...‬
‫הם דיברו עם האדם הלבן...‬
‫החיים על ספינת עבדים‬
‫ולמדו את שפתו‬
‫במקום שפת הקשקשת שבה דיברו באפריקה האפלה.‬
‫לראשונה הם שתו תה משובח.‬
‫ותנחשו מתוך מה הם שתו במעמקי אפריקה האפלה?‬
‫מגולגולות אנושיות.‬
‫פרק שני‬
‫- יש לך שמלה לשבת? - ראית אותה. הוורודה.‬
‫השתמשתי בשטר התחייבות, אבל זה היה כדאי.‬
‫קרוליינה הדרומית‬
‫ילדה, שטר התחייבות זה אסון.‬
‫אף פעם לא אצא מהחובות.‬
‫בסי, כבר יש לך שמלה?‬
‫את הולכת בכלל למסיבה, תולעת ספרים?‬
‫אם כריסטיאן יהיה שם את צריכה ללכת.‬
‫אל תדברי שטויות.‬
‫הוא מאוהב בך.‬
‫אנחנו רק ידידים.‬
‫ילדה, הבחור הזה מסתכל עלייך כמו כלבלב.‬
‫כלבלב שרוצה לדפוק לך את הרגל.‬
‫עשיתן היום עבודה טובה, בנות.‬
‫תודה, אדון פילדס.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫בסי, תקשיבי. אני רוצה‬
‫שתתאמצי לתעל את הרוח האפריקנית, את מבינה?‬
‫תזכרי שאותנטיות היא הסיסמה שלנו, כן?‬
‫האנשים שבאים לכאן חושבים שהם יודעים איך היו החיים האלה,‬
‫אבל אנחנו צריכים להראות להם איך הם היו באמת, כן?‬
‫בשבילנו, על ידינו.‬
‫בע"י?‬
‫טוב מאוד, טוב מאוד. כן, כן.‬
‫זו אשמתך.‬
‫אל תשקר עליי!‬
‫תניחו הכול.‬
‫רד ממני!‬
‫- אל תתערב! - לעזאזל!‬
‫כשאני אומר שאני רוצה שזה ייעשה בצורה מסוימת, כך ארצה שזה ייעשה.‬
‫אתם רבים ונותנים למכונה להיתקע?‬
‫אני אבעט אתכם לגיהינום שממנו באתם.‬
‫הם עשו את זה כמו שאמרת, בוס.‬
‫ממש לא.‬
‫אני מצטער, אדון אברהם.‬
‫תחזרו לעבוד.‬
‫כתוב כאן,‬
‫"תהליך חדש.‬
‫"ראשית קחו..."‬
‫אתה מנסה ללמד אותי לקרוא, ילד?‬
‫לא, אדוני.‬
‫נראה לי שיש גאון על הסיפון, ילדים.‬
‫גאון,‬
‫תחזור לעבוד.‬
‫ג'נטלמן יעזור לגברת במעבר קשה‬
‫או בירידה מסוס או מכרכרה‬
‫מבלי לחכות להיכרות.‬
‫ג'נטלמן יסיר את כובעו כשהוא נכנס לחדר‬
‫שבו נוכחות נשים.‬
‫כשהוא פוגש אישה, הוא צריך להרים את כובעו בחן.‬
‫טוב מאוד.‬
‫הנרייטה, תנסי...‬
‫סליחה שאיחרתי, מיס לוסי.‬
‫עמוד 60 בספר הלימוד שלך.‬
‫הנרייטה, תמשיכי בבקשה.‬
‫"אנחנו מחכה..."‬
‫בג'ורג'יה מה שאנחנו עושים כאן הוא פשע.‬
‫היו קונסים אותי במאה דולר‬
‫וכל אחת מכן הייתה מקבלת 39 הצלפות.‬
‫כך זה בחוק.‬
‫קשה להתחיל מכלום.‬
‫לפני כמה שבועות כמה מכן הייתן במקום שבו הנרייטה נמצאת עכשיו.‬
‫זה דורש זמן, סבלנות.‬
‫נכון, בסי?‬
‫לילה טוב. לילה טוב.‬
‫בסי.‬
‫אני חושבת שהתעניינת בזה.‬
‫את יכולה לקחת.‬
‫"מסעות גוליבר"?‬
‫לא שמעתי עליו.‬
‫תודה, מיס לוסי.‬
‫אני מקווה שתיהני ממנו.‬
‫בסי?‬
‫זקפי את ראשך.‬
‫זה ייראה עלייך טוב, בסי.‬
‫תיראי כמו מלכת מצרים.‬
‫אדון כריסטיאן מרקסון, הרופא יקבל אותך עכשיו.‬
‫כן, תתקרב בבקשה.‬
‫זה לא יימשך זמן רב.‬
‫אנחנו מחויבים לבדוק כל שחור שמעורב בתאונת עבודה.‬
‫שמך כריסטיאן מרקסון, נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫מאיפה אתה, כריסטיאן?‬
‫מ...‬
‫זה בסדר, אני לא כמו כל השאר.‬
‫נולדתי בדלאוור, גדלתי במיסיסיפי, אדוני.‬
‫מיסיסיפי?‬
‫לא הייתי בדרום זמן רב כמו כמה מעמיתיי,‬
‫אבל הייתי מתקשה לנחש שאתה ממיסיסיפי.‬
‫זה צריך להיות בתיק, דוקטור.‬
‫זה לא, למען האמת.‬
‫המפקחים מחזיקים בעברך.‬
‫אותנו מעניין רק העתיד שלך.‬
‫כישרון, לא היסטוריה.‬
‫אף פעם לא פגשתי אדם לבן שהתעניין‬
‫ביכולתם השכלית של השחורים.‬
‫אתה יודע מה זה "כישרון".‬
‫כמה זמן אתה קורא?‬
‫מלמדים אותנו.‬
‫אני בספק אם "כישרון" הוא חלק מתוכנית הלימודים.‬
‫נראה שהספר הזה שבה את ליבך.‬
‫ננעלת עליו ברגע שנכנסת. הסגרת את עצמך.‬
‫אסור לשחורים לקרוא את "האודיסאה".‬
‫זה בסדר.‬
‫לאף אחד כאן לא אכפת שאתה יודע לקרוא.‬
‫אז למה אכפת להם מה אני קורא?‬
‫קח את הספר.‬
‫אכתוב לך פתק על נייר רשמי.‬
‫איש לא יטריד אותך בגלל זה.‬
‫תודה, דוקטור.‬
‫אל תודה לי, כריסטיאן. תרוויח את זה.‬
‫סליחה, אדוני?‬
‫אני רוצה שתבוא להיות העוזר שלי.‬
‫אתה יודע לכתוב ולקרוא הרבה מעבר לשחור הטיפוסי‬
‫ואני חושב שיש כאן הזדמנות‬
‫למחקר עצום ולהתקדמות בלתי מוגבלת.‬
‫יש לי פרויקט מיוחד.‬
‫אני זקוק בו לעזרה רבה.‬
‫ברוך הבא אל העתיד שלך.‬
‫אדוני.‬
‫מסיבת ג'י-איי-אן-פי‬
‫יש לך כאן מתקן מרשים, אדוני.‬
‫תודה רבה.‬
‫יש רק קומץ מכשירים כאלה במדינה כולה.‬
‫רכבת מגיעה. היא יוצאת מחר בערב.‬
‫סיפרת לקורה?‬
‫לא. לא הייתה לי הזדמנות.‬
‫אתה יכול לתאר לעצמך‬
‫שהיא לא כל כך אוהבת שמצלמים אותה.‬
‫בסדר. תתקרב.‬
‫גברתי?‬
‫תרשי לי לרקוד איתך, מיס קרפנטר?‬
‫אתה רשאי.‬
‫את נראית נפלא הערב, מיס בסי קרפנטר.‬
‫גם אתה, כריסטיאן מרקסון.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בגדים יפים הולמים אותך.‬
‫גם אותך, אדון מרקסון.‬
‫גם אותך.‬
‫סאם אומר שיש עוד רכבת.‬
‫היא יוצאת מחר בלילה.‬
‫הוא יודע מה היעד שלה?‬
‫לא. הוא לא אמר.‬
‫טוב לך כאן?‬
‫כן.‬
‫הדרום הוא הדרום,‬
‫אבל יש לי עבודה חדשה.‬
‫אני מתחיל ביום שני.‬
‫אני עובד אצל אחד הרופאים בבניין גריפין.‬
‫אני לא מופתעת.‬
‫יש בך ניצוץ, סיזר.‬
‫תמיד היה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני רק שמח לצאת מהמפעל.‬
‫אני שמח שתהיה לי הזדמנות אולי‬
‫להשתמש בשכל שלי, לשם שינוי.‬
‫אולי נישאר.‬
‫תמיד נצטרך להעמיד פנים.‬
‫באופן מסוים, להיפרד. העבר שלנו מכביד עלינו.‬
‫אבל זה,‬
‫זה אמיתי, קורה.‬
‫את כאן,‬
‫אני כאן, שנינו כאן.‬
‫יחד.‬
‫סלחי לי אם הייתי חצוף.‬
‫אבל כשרקדנו...‬
‫לפתע ראיתי את העתיד שלנו.‬
‫אני חוזר מהעבודה ומבלה את הלילה בזרועותייך.‬
‫אנחנו מתווכחים האם לקרוא לתינוק שלנו אג'ארי‬
‫או שם מכתבי הקודש או כל מה שתרצי.‬
‫אולי זה שקר...‬
‫אבל מרקסון הוא שם שניתן‬
‫בדרך מכובדת הרבה יותר‬
‫מכל שם שניתן על ידי האדונים שלנו.‬
‫נשיקה אחת ואתה מדבר על תינוקות?‬
‫אם אתה רוצה שנישאר, נישאר.‬
‫אני לא עולה על הרכבת בלעדיך.‬
‫אנחנו יחד בדבר הזה.‬
‫מה שאנחנו עושים כאן בגריפין הוא חסר תקדים.‬
‫הוא נועד לטובתם של השחורים‬
‫והוא לא היה מתאפשר בלי התורמים הנדיבים שלנו.‬
‫אז בואו נמחא להם כפיים.‬
‫יחד אנחנו בונים מוח, גוף ונשמה שחורים טובים יותר.‬
‫למען השבחה מעשית...‬
‫של חיי השחורים!‬
‫לא!‬
‫הם לוקחים את התינוקות שלי! הם לוקחים את התינוקות שלי! לא!‬
‫הם לוקחים את התינוקות שלי!‬
‫אתם! אתם לוקחים את התינוקות שלי. אתם...‬
‫זה לא בסדר! אתם לא יכולים לקחת את התינוקות שלי!‬
‫לא! תפסיקי! תפסיקי!‬
‫אלה התינוקות שלי.‬
‫למה? למה? למה אתם עושים את זה?‬
‫למה אתם עושים את זה?‬
‫למה?‬
‫מוזיאון פלאי הטבע‬
‫אתה רואה?‬
‫זה טוב, אבל אתה קצת נוקשה.‬
‫תשתחרר.‬
‫תסתכל אחורה. כן.‬
‫זה יותר טוב.‬
‫אתה נראה כאילו אתה מתלבט.‬
‫תשחרר את זה.‬
‫אלברט, תראה, תראה.‬
‫יש מקום לשיפור. אכפת לך? אפשר?‬
‫תראה.‬
‫אתה רואה? זה צריך להיות משוחרר.‬
‫אם אתה רוצה... אתה לא צריך, אם אתה לא מרגיש בנוח,‬
‫אבל אתה יכול להוסיף קצת דיאלוג.‬
‫משהו כמו, "חיה טיפשה!‬
‫"מה דעתך על זה?‬
‫"איך ההרגשה?‬
‫"קטוף את המכסה שלך!‬
‫"אתה מוכרח לקטוף את המכסה שלך‬
‫"או שאפשוט לכולכם את העור!"‬
‫אלה רק כמה דוגמאות, כמובן.‬
‫- זה היה מרשים מאוד. - תודה.‬
‫אני מניח שעשית את זה בעבר.‬
‫זה היה... זה היה מזמן.‬
‫תזכור, תהיה משוחרר.‬
‫כן, אדוני.‬
‫קטוף את המכסה שלך!‬
‫תעבוד!‬
‫ילדה, חם מתחת לאורות.‬
‫שוב היא עוטה את הכפפות האלה.‬
‫את בטח הולכת לבקר את הלבנים.‬
‫תור לרופא.‬
‫למי את הולכת? דוקטור סינקלייר?‬
‫אני כבר לא יודעת.‬
‫כל פעם יש רופא אחר.‬
‫נכון שזה כך?‬
‫לאימא שלי היה משהו בלב.‬
‫היא הייתה עושה הכול כדי ללכת לרופא לבן.‬
‫לו הייתה יכולה לראות אותי עכשיו.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫אני רק חושבת על הילדה שהשתגעה במסיבה.‬
‫כן, אומרים שבבדיקות גילו שיש לה דם רע.‬
‫אני מקווה שאת לא מעקמת את הפליז, כי זה יירד מהמשכורת שלי.‬
‫אמפוריום‬
‫אחר צהריים טובים, אדוני.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב מאוד, תודה.‬
‫כמה זה עולה?‬
‫בוא נראה.‬
‫בערך... 50 סנט.‬
‫אני יכול לתת לך שטר התחייבות.‬
‫כמה על שטר?‬
‫1.25 דולר.‬
‫תער יעלה לך רק עשרה סנט.‬
‫כן, והרבה כאב.‬
‫תודה לך, אדוני.‬
‫מה זה?‬
‫הם קוראים לזה ויטמינים.‬
‫כמו מרפא הצמחים באחוזה.‬
‫שמים אותם בכל שקית. הם בחינם.‬
‫הם אמורים להיות טובים לדם.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫בסי קרפנטר?‬
‫היי. בסי קרפנטר.‬
‫אם את יכולה, נסי להירגע.‬
‫הגוף מתעד דברים שקרו לנו.‬
‫האדון שלך?‬
‫השאלות שלי לא נועדו להיות אכזריות.‬
‫אני מנסה לקבוע כמיטב יכולתי אם תוכלי ללדת.‬
‫בהנחה שזה משהו שאת רוצה.‬
‫אחרי שאימא שלי עזבה, כמה ילדים גדולים יותר קראו לי בשמות גנאי‬
‫והטרידו אותי.‬
‫לא!‬
‫לילה אחד הם גררו אותי ליער...‬
‫לא! לא! לא!‬
‫אני שמח לספר לך‬
‫על הליך חדש שיכול...‬
‫לשחרר אותך מעול הלידה.‬
‫יש שיטה כירורגית‬
‫שבה חותכים את הצינורות בתוך האישה,‬
‫כדי למנוע ממנה ללדת.‬
‫ההליך פשוט, קבוע וללא סיכונים.‬
‫זאת מתנה לגזע השחור.‬
‫ואם אני לא רוצה?‬
‫הבחירה שלך, כמובן.‬
‫כרגע זאת חובה לחלק מהאנשים במדינה.‬
‫נשים שחורות שילדו כבר יותר משני ילדים,‬
‫בשם הפיקוח על האוכלוסייה.‬
‫מפגרים,‬
‫לא כשירים נפשית, עבריינים,‬
‫אבל זה לא חל עלייך, בסי.‬
‫זאת רק הזדמנות בשבילך לשלוט בגורלך.‬
‫אני כן צריך לקחת דם.‬
‫דוקטור פורסטר לקח קנקן מדמי לפני שבועיים.‬
‫אולי כך הרגשת,‬
‫אבל אני מניח שזה לא היה כל כך הרבה.‬
‫תאגרפי את ידך, בבקשה.‬
‫לספירת שלוש, אני רוצה שתנשמי עמוק.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אני יכול לעזור לך?‬
‫איפה הסוכריות בפני?‬
‫גברתי?‬
‫הסוכריות בפני, בשביל הילדים.‬
‫סוכריות בפני? אף פעם לא היו לי כאן.‬
‫אבל חייבות להיות לך סוכריות איפה שהוא.‬
‫אני מצטער, גברתי. אנחנו לא מחזיקים סוכריות.‬
‫היי,‬
‫קח אותם.‬
‫אני לוקח אותם, הבנת?‬
‫קח עוד.‬
‫אני בסדר, אני לא צריך אותם.‬
‫כל דבר שאוכל לעשות כדי לעזור לך להבריא.‬
‫לעזאזל!‬
‫זה התינוק שלי. התינוק שלי.‬
‫הם לקחו אותו.‬
‫הם לקחו אותו ממני!‬
‫זאת הכושית שלך שצורחת שם?‬
‫כן.‬
‫אנשים מתלוננים.‬
‫שיתלוננו.‬
‫אני צריך לנהל כאן עסק.‬
‫ואני חשבתי שהכושים הם העסק של המדינה הזאת.‬
‫הם לקחו את התינוק שלי.‬
‫כדאי שתלכו לפני שהשריף יגיע.‬
‫תביא אותו. אקנה לו משקה.‬
‫אסור לו להיות כאן.‬
‫- יש אכסניה בהמשך הרחוב. - שב.‬
‫שיש בה ויסקי זול והם מרשים לכושים לישון על הרצפה.‬
‫תודה רבה. אמסור את זה לכל כושי שאראה.‬
‫מה עם הכושי הקטן הזה?‬
‫הוא אכן כושי, אני מודה.‬
‫אבל הוא לא יישן על הרצפה,‬
‫אלא הם הוא יבחר בזה בעצמו.‬
‫קליטוס!‬
‫- קליטוס! - כן, אדוני!‬
‫תשגיח על הבר בזמן שאלך להביא את השריף.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אף פעם לא היה אצלי בבר כושי צעיר.‬
‫הוא חובש כובע של כושי.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫ויסקי?‬
‫אז אני מבין שהעסק שלך הוא תפיסת עבדים?‬
‫כל מה שמשתלם זה העסק שלי.‬
‫אנחנו מחפשים רוצחת.‬
‫באמת?‬
‫כן, אדוני.‬
‫ראית אותם?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אז זאת שבחוץ, שבוכה, היא שייכת לך?‬
‫כן.‬
‫היא גרה בעיר מוזרה.‬
‫יש להם משהו שנקרא גורד שחקים‬
‫והכושים מסתובבים בבגדים מהודרים.‬
‫גורד שחקים?‬
‫זה בית, בוס.‬
‫כמו בית גדול וישן,‬
‫גדול וגבוה יותר ממה שראית אי פעם.‬
‫נוגע כמעט בשמיים.‬
‫איפה גורד השחקים הזה?‬
‫לא רחוק מדי. רכיבה של יום יומיים.‬
‫איפה התינוק שלי?‬
‫אני רוצה את התינוק שלי!‬
‫ג'ייקוב, תנשום.‬
‫את בסדר, בסי?‬
‫את נראית עייפה.‬
‫לא ישנתי כל כך טוב אתמול בלילה, גברתי.‬
‫חבל מאוד.‬
‫בסי, בבקשה.‬
‫את יכולה להגיד מה שתרצי. אני לרשותך.‬
‫למה אין תינוקות?‬
‫יש תינוקות בכל מקום.‬
‫לא, גברתי.‬
‫אני שואלת למה אין כאן תינוקות שחורים.‬
‫איפה כל הילדים השחורים?‬
‫מה זה?‬
‫עם התוכניות האלה,‬
‫האוכלוסייה שלנו גדלה פי חמישה בשנה האחרונה.‬
‫גריפין לא מספיקה לעמוד בקצב בניית הבתים‬
‫וזה לא הוגן לבקש מאימהות להיניק את התינוקות שלהן בחדרים משותפים.‬
‫אז כששחורים מתחתנים ומולידים ילדים‬
‫הם עוברים לאוונסוויל.‬
‫אבל בסי, יקירתי, נקבע לך ניתוח.‬
‫אוונסוויל לא צריכה להטריד אותך.‬
‫הגוף השחור הוא דבר חזק ומרתק.‬
‫חקרנו אותו רק בצורה הגסה ביותר‬
‫מאז שהגעתם לחופים האלה.‬
‫כמה מעט אנחנו יכולים להכניס לתוכו‬
‫בזמן שאנחנו צוברים רווחים חסרי תקדים מהעבודה שהוא מייצר?‬
‫עד כמה נוכל להעביד אותו מבלי לשבור אותו?‬
‫וכריסטיאן, אני מוכרח לומר שעם כל מה שאנחנו מטילים עליו,‬
‫הגוף השחור רק מתחזק ונעשה עמיד יותר.‬
‫אנחנו מוצאים דרך לשכלל אתכם.‬
‫באמצעות הרעלה?‬
‫אבל הוא אמר שאני לא חייבת.‬
‫הוא אמר שזאת בחירה שלי.‬
‫אולי זה היה נכון אז,‬
‫אבל הרופא בדק את הדם שלך‬
‫וזה לא נכון עכשיו.‬
‫אתה מעדיף לחזור לאחוזה?‬
‫האם תהיה מוכן לשלוח את כל הגברים והנשים כאן‬
‫חזרה לחיים האלה‬
‫בתמורה לחייו של אדם אחד שסובל בתהליך?‬
‫כריסטיאן, אמרתי לך מההתחלה, אתה לא כמו כל השאר.‬
‫אפשר לראות את המלחמה בתוך עיניך.‬
‫אתה השחור של העתיד.‬
‫אל תקריב את זה למען הכושי הממוצע.‬
‫זה מדע.‬
‫מה שעושים הרופאים בגריפין הוא חסר תקדים.‬
‫אי אפשר לצפות שכולם יבינו,‬
‫אבל תהיי בטוחה‬
‫שמה שאנחנו עושים כאן‬
‫נועד לטובתם של השחורים.‬
‫הנה.‬
‫קורים כאן דברים...‬
‫שאנחנו חושבים שאינך מבין.‬
‫דברים אפלים, איומים.‬
‫כאן?‬
‫בגריפין?‬
‫הכושי לא ישגשג‬
‫אלא אם יעשה זאת במסגרת החזון שהאדם הלבן בנה לו.‬
‫סאם, הם מרעילים את הגברים.‬
‫והם חותכים את הנשים,‬
‫עושים ככה שלא נוכל ללדת תינוקות.‬
‫לכן חלק מהנערות משתגעות.‬
‫הם הורגים אותנו.‬
‫מתי מגיעה הרכבת?‬
‫סאם!‬
‫מתי מגיעה הרכבת?‬
‫בקרוב.‬
‫כלומר, אני בטוח שתעבור בקרוב רכבת.‬
‫מה נעשה בינתיים?‬
‫אנחנו רק צריכים לוודא שאתם פה, ערב ערב, יום יום.‬
‫תיזהרו כשאתם באים והולכים.‬
‫לגבעות כאן יש עיניים.‬
‫גם לעמקים.‬
‫איך לא ידעת, סאם?‬
‫אמרת שבטוח כאן.‬
‫חשבתי...‬
‫אני נשבע לך, חשבתי שכן.‬
‫ויטמין‬
‫המלצה ואישור לעיקור‬
‫אמרתי למיס דניסון שזה לא מודע. אני לא שולטת בזה.‬
‫מר פורד, אני...‬
‫איזו מהן זאת היא?‬
‫אנא סלחי לנו, מיס דיילה.‬
‫יום טוב, גברת...‬
‫מאריס. לוסיל מאריס.‬
‫במה זכיתי לכבוד?‬
‫"למען השבחה מעשית של חיי השחורים."‬
‫שמעתי ממקור מוסמך‬
‫שזוג בורחים מסוים נמצא תחת השגחתך.‬
‫אין כאן בורחים, אדוני, אני מבטיחה לך.‬
‫תראה לה.‬
‫אולי תשב?‬
‫תודה, אולי אשב.‬
‫בורחת ורוצחת. שפחה בשם קורה‬
‫פרס על סך 300 דולר!‬
‫הנערה מהמודעה מבוקשת בגין רצח ילד.‬
‫ילד לבן.‬
‫יש לה צלקת מיוחדת כאן.‬
‫ואת זיהית אותה, זה ברור.‬
‫אז קחי אותי אליה‬
‫או שאיאלץ לדווח לממשלת קרוליינה הדרומית‬
‫שאת מסתירה שחורים רצחניים תחת הניסוי הגדול הזה שלך.‬
‫מר פורד, מי האדון הזה?‬
‫אדון רידג'וויי הוא לוכד עבדים.‬
‫מקצוע אצילי, אדוני.‬
‫נראה ששנינו ממלאים את תפקידנו.‬
‫קשירת חצוצרות‬
‫בעלת נשמה נמרצת והתנהגות ערמומית.‬
‫תחת שמש הקיץ הלוהטת,‬
‫והצלפת השוט של המשגיח...‬
‫חיות!‬
‫...הם עמלים לקצור את הזהב הסיבי הלבן‬
‫שימצא את עצמו יום אחד‬
‫במחסני הטקסטיל הגדולים של בוסטון...‬
‫קטפי את המכסה שלך!‬
‫...וניו יורק,‬
‫ומעבר לאוקיינוס האטלנטי העצום, בליברפול.‬
‫הם אינם יודעים שעמלם מתדלק את כלכלתה של אומה גדולה.‬
‫מה יש לנו כאן?‬
‫נראה שיש לנו בחור צעיר מבית האדון‬
‫והוא מנסה להחזיר את אמו מעבודתה בשדה.‬
‫והאם אומרת, "לא! אני צריכה להישאר, ילדי."‬
‫והמשגיח מפריד בין הילד‬
‫- לאימו... - לא!‬
‫- ...שבורחת בעצב. - תפסיק!‬
‫את בסדר?‬
‫בואו אחריי...‬
‫אחר צהריים טובים, רבותיי.‬
‫אני מצטער על ההפרעה.‬
‫סגור את הדלת.‬
‫שלושתכם, תסתובבו.‬
‫- סאם! סאם! - קורה?‬
‫- קורה, מה קרה? - לוכד העבדים, הוא כאן.‬
‫- חכי. תירגעי. מה? - לוכד העבדים.‬
‫- צריך למצוא את סיזר. - רגע. איפה סיזר?‬
‫אני לא יודעת. בפעם האחרונה שראיתי אותו...‬
‫הוא בטח בעבודה. הייתי צריכה ללכת אליו.‬
‫לא. עשית מה שצריך. גם הוא היה אומר את זה.‬
‫בואי. צריך לקחת אותך לרציף.‬
‫- מה עם סיזר? - אני אמצא אותו.‬
‫אבל צריך לקחת אותך לשם. אולי הם מגיעים.‬
‫קורה, בבקשה. אני אמצא אותו. אני מבטיח לך.‬
‫אני מבטיח לך. מילה שלי.‬
‫קורה, בבקשה.‬
‫בבקשה, קורה.‬
‫אני מצטער, קורה.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫מה זה?‬
‫אבקת גילוח, אדוני.‬
‫לגברים כושים.‬
‫גילוח ללא תער.‬
‫מריח כמו גללי סוסים.‬
‫זה נקרא מסיר שיער, אדוני.‬
‫מסיר שיער.‬
‫עדיין מריח כמו גללי סוסים.‬
‫מה שמך, אדוני?‬
‫כריסטיאן מרקסון.‬
‫יש לך עיניים מאוד מיוחדות, כריסטיאן.‬
‫מאוד מיוחדות.‬
‫רחוק מהבית.‬
‫זה בסדר. לעולם לא אעזוב אותך.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫אני עדיין לא יודע מתי הרכבת מגיעה,‬
‫אבל כאן למטה אמור להיות בטוח.‬
‫רגע, איפה סאם? איך אתה...‬
‫"היה חזק, אומר ליבי.‬
‫"אני חייל.‬
‫"ראיתי מראות גרועים מזה."‬
‫משהו מתקדם במנהרה הזאת.‬
‫לא. סיזר!‬
‫סיזר. סיזר!‬
‫סיזר.‬
‫סיזר!‬
‫לא!‬
‫לא, לא! סיזר!‬
‫סיזר!‬
‫אנחנו ניסע ברכבת הזאת‬
‫או, לה או...‬
‫מה זה?‬
‫אנחנו ניסע ב...‬
‫או, לה או, לה‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬
‫אבל אני כאן.‬
‫לשון חזיר משובחת.‬
‫תודה לך.‬
‫בחיי!‬
‫מצטער על הסירחון, מיס. אני צריך לטפל בזה.‬
‫יש לך שם?‬
‫אליס.‬
‫אני קורה.‬
‫אני אסירת תודה שעצרת, אליס.‬
‫מצטער, מיס. אני עדיין עובד תחזוקה.‬
‫צריך להיות בן 16 כדי להעביר מטען אנושי.‬
‫את צריכה לחכות שישלחו רכבת אחרת.‬
‫לא. לא אכפת לי בן כמה אתה.‬
‫אני עולה לרכבת הארורה.‬
‫בסדר. בסדר, בסדר.‬
‫אני יכול לדווח שאת "מקרה חירום",‬
‫אבל אני צריך לציית לתקנות.‬
‫קודם כול, הנוסעים נוסעים בקרון נוסעים.‬
‫- אתה לא יכול לצפות שאסע כאן. - אסור להכניס נוסעים לחדר המנועים.‬
‫סליחה, מיס. זה עסק מקצועי.‬
‫וכדאי שתקשרי את עצמך.‬
‫הקרון הזה רועד כמו נחש מוקסין המים כשהרכבת זזה.‬
‫כולם לעלות!‬
‫מחתרת המסילה‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬