To není možný.
Lituju, madam, ale je.
Nemůžete mě tu jen tak nechat.
Přijde sem přednosta stanice. To vím jistě.
Rád bych vám dal víc, madam, ale mám jen tohle.
Nějakou dobu vám to vydrží.
Odkud jste, slečno?
Z Georgie.
Georgie je odsud pořádně daleko.
Vás asi jen tak něco nezlomí.
Dávejte na sebe pozor, slečno Coro.
KAPITOLA TŘETÍ
SEVERNÍ KAROLÍNA
Kdo je tam?
Tahle stanice je zavřená.
Jistě jste viděla, že koleje končí tamhle.
A musíte něco vědět,
ať už si mě najmete nebo ne.
Vy jste přednosta stanice?
Ano, ale...
Další pasažéry vzít nemůžu.
Tohle jsem tu chtěl jen nechat pro toho, kdo přijde.
Ale já jsem tady. Vaší povinností je mi pomoct.
Vaše jméno?
Cora Randallová.
Z Georgie.
Jméno mé mámy je Mabel.
Utekla dřív než já.
Já jsem utekla s přítelem.
Se dvěma přáteli.
Aha. A kdo to byl?
Caesar a Lovey.
Jeli jsme po železnici do Griffinu v Jižní Karolíně.
A měli jste tam zůstat.
Kde máte mámu?
Je svobodná žena? Může se o vás přihlásit?
Je tu spousta čerstvé vody a světlo.
Zásoby jídla jsou tady všude.
Pošlu vzkaz, hned jak to půjde.
To může trvat měsíc, možná i víc.
Ne, já tu nemůžu zůstat. Nezůstanu tu!
Tady pro vás není místo, rozumíte?
Ne. Ne!
Jestli to máme udělat...
Já nejsem tvůj pán,
ale musíš mě poslouchat, rozumíš?
Brzy vyjde slunce,
ale tohle musíš vidět.
Říkají tomu Stezka svobody.
Ta těla ji lemují až k městu.
Ale proč taková hrůza?
Znamení. Varování.
Severní Karolína postavila negry mimo zákon.
Prostě sem nesmějí.
Ani otroci?
Ti především.
Krutost, jaké je člověk schopen,
když věří, že je nositelem pravdy.
Musíme jet dál.
Je to...
Musíš tu počkat.
Musíme si pospíšit.
Martine?
Ethel?
Co je?
Něco ti musím říct.
Co mi musíš říct?
Neměl jsem na vybranou, ale...
-Co mi musíš říct? -Prosím tě, Ethel.
-Kde je? Kams to dal? -Uklidni se.
Uklidni se, Ethel, nebo ji vyděsíš.
Teď nás všechny zabijí.
Říkal jsem, aby sis pospíšila.
Ethel, nemohl jsem ji tam přece nechat umřít.
Takže jsi ji přivedl sem? Abychom umřeli s ní?
-Tohle jsem neudělal. -Ven.
-Nic takového jsem neudělal! -Ven!
Pamatuj, dělej všechno, jak ti řeknu.
Ethel? Ethel.
Neměl jsem na vybranou.
Neměl jsem na vybranou, Ethel.
Tudy, prosím.
Nesmíš tady v podkroví vůbec nic narušit.
Budu ti nosit jídlo v noci, až odejde posluhovačka,
a taky ti budu vynášet nočník.
Posluhovačka?
Říkal jste, že tu nejsou žádní negři.
Nahradili je Irové.
Nemůžeš čekat, že se tihle lidé najednou naučí dělat si věci sami.
A vaše žena?
Udá mě?
Ale ne. Ne.
Vidělas to na té cestě.
Jestli tě tu chytí, pověsí nás všechny.
To je mi líto.
Ty nejsi moje nejhorší tajemství.
Budu ti prostě muset věřit.
Táta tu udělal falešný strop.
Musíš zůstat v té horní, snížené části,
dokud ti nedám výslovné svolení slézt na dolní půdu.
Pamatuj, Grace ti pomůže.
Dej sem nohu.
Už jsem tu nahoře byl,
takže ona je na tebe připravená.
Jen si to vezmi.
Sem se nevejdeš.
Já spím vepředu.
Jinak si můžeš vybrat.
„Grace ti pomůže.”
Ty jsi Grace?
Nočník je za tebou.
Dávám přes něj hadr,
-hlavně v létě. -V létě?
-Jak dlouho tu... -Dál ne.
Tenhle?
Je to slyšet.
Pamatuj si to.
Děkuju.
Není to z dobroty srdce.
Jen nechci viset ze stromu.
Slez sem dolů.
Slez sem dolů, okamžitě!
Negři určitě také musejí jíst...
Tumáš.
Děkuju.
Ty nemáš hlad?
Mám, madam.
Kde je pan Martin?
Spí.
Děkuju.
Martin tě asi zapomněl varovat,
že sem přijde co nevidět irská posluhovačka.
Fiona.
Všichni to jsou lháři, víš?
Jestli nás uslyší, udá nás a oni nás zabijí.
Ano, madam.
Aby toho nebylo málo,
naše dcera s manželem přijedou zítra na ten obřad.
Ani oni nesmějí vědět, že tu jste, jasné?
Rozumím.
Za jak dlouho mě odsud dostanete?
Ty hloupá...
hloupá káčo.
Tam nahoře nesmí být nic slyšet.
Ani muk.
Ve smrti, ó Pane
Setrvej se mnou
Dnes ráno jsem se vzbudil plný elánu
u vědomí toho, že se tu opět jednou sejdeme,
na místě, kde byla založena naše komunita,
abychom oslavili naše štěstí, naši čistotu.
Abychom poděkovali našim chrabrým ochráncům a vzdali jim hold.
Prosím o potlesk.
Dnes máme to potěšení přivítat nového rekruta,
mladíka z dobré rodiny,
který se tento týden přidal k Nočním jezdcům.
Pojď sem, Richarde,
ať si tě mohou prohlédnout.
To je ono. Neostýchej se.
-Jak se máš, Richarde? -Dobře, pane.
Jen dobře?
Teď vám něco povím.
Tady mladý Richard si vede více než dobře.
Ano, o mnohem lépe než dobře.
Abyste věděli, Richard prohledával podpalubí jednoho parníku
a objevil tuhle ničemnici.
Její jméno je Louisa.
Uprchla při těch zmatcích
při reorganizaci státu Severní Karolíny,
přesvědčena, že může uniknout logice našeho systému.
V nehynoucí temnotě
spočívá naše jižanské dědictví bezbranné a ohrožené,
náchylné k zamoření
pohany, jako je zde Louisa,
ochotná zplodit dalších 50 malých líných negrů,
kteří by zaneřádili náš stát.
To odmítám.
Ne zde,
ve skvělém bělošském státě Severní Karolíny,
čisté v každém ohledu, jak to zamýšlel Bůh
ve své představě o lidech,
než byl do naší země zavlečen tento černý mor.
Někteří, jako naši bratři
v Jižní Karolíně,
se rozhodli negry duševně povznášet.
Já pravím, že je těžší naučit negra uvažovat než učit vepře aritmetiku.
Ale my v tomto báječném státě vepře aritmetiku neučíme,
že ne?
-Ne! -Ne, pane.
Přesně tak.
Prasata my zabíjíme.
Tak proč neudělat totéž s negry?
O tom jsem ti měla říct.
Dostanu nás odsud, přísahám.
Ano, ale...
kam můžeme jít?
S dovolením.
Děkuju.
Matko, je od tebe hezké, že pomáháš, ale měla by ses při oslavě bavit.
To já vždy, drahoušku.
Proto máš přece Fionu.
Ne abys věřila těm mizerným Irům víc než obyčejným negrům, Jane.
Matko.
Co je?
Neřekla jsem nic nepřístojného ani nepravdivého.
Fiono, o to se postarám já.
Běž si prosím sníst večeři.
Naše Jane je v tomto ohledu po své matce.
Všiml jsem si. Nemusíš to zdůrazňovat.
Nechtěl jsem to říkat nevhod.
-Pánové. -Ano.
Co to tu máme?
Tyhle jsou meruňkové, matčin recept. A tyhle jsou zázvorové.
-Mnohokrát děkuji. -Děkuji.
Ale republikáni
nabírají na síle
a já musím uznat, že mají několik přesvědčivých argumentů.
Po tom zhovadilým Missourským Kompromisu z roku 1850
potřebujeme veškerou možnou pomoc. Omlouvám se za ten výraz, paničko.
V tomhle domě nejsem ta útlocitná já.
Skutečně?
Ne, děkuji, paní.
Já mám uši v pořádku, konstáble.
Ale našpicují se, když slyším o válce... a smrti.
Kdo mluvil o smrti?
Nikdo.
Jen jsem... Vzpomněl jsem si na to děvče venku.
Omluvte mě.
Martine, vás se dotkl náš obřad?
Ne, kdepak.
Jinak bych tu nebyl.
Navštívil jsem Oklahomu, Indianu.
Vy také, konstáble?
Obávám se, že ne.
Nevidím pro to důvod.
Severní Karolína je Boží vizí Ameriky, jak ji zamýšlel.
Čistou.
Proč se tedy tak ježíte, příteli?
Prosím?
Proč se...
Nemám problém s našimi společnými výsadními právy,
ale někdy si říkám, jestli bychom neměli zvážit naše metody.
Vskutku.
Co je to?
Co je to za semínka?
Okry.
Okry?
Proč s sebou nosíš semínka okry?
Protože jsou moje.
Sela je moje máma.
I máma mé mámy.
Takže ty jsi z plantáže?
Věděla jsem to, Coro.
Vycítila jsem to. Máš hlínu za...
Jdou k hrobu táty pana Martina.
Ta čarodějnice Fiona tu taky není.
Měla bys je zasadit.
Nemá cenu je pořád někam přenášet.
K tomu nejsou určený.
Krám lacinej.
Smrdí to tu po chcankách a kafru.
Nesnáším ji.
Nesnáším je všechny.
-Pane Martine? -Ano, Fiono?
Mám se vrátit a vyprázdnit vanu?
Ne, není třeba. Já...
Děkuju, udělám to po tom pálení.
Jak si přejete, pane Martine.
Přeju hezký den.
Nápodobně, Fiono.
Nesu vám kuře.
Vysuňte tu truhlu.
Není mi dobře.
Potřebuju čerstvý vzduch.
Já a Ethel jdeme později na pálení knih.
Vy dvě byste se měly vykoupat.
Slyšíte mě?
Pokouší se o mě nemoc.
Voda už asi nebude tak teplá,
ale snad vám bude vyhovovat.
Oheň v ohništi necháme hořet, ale...
Nechoďte tu se svíčkami.
Do koupele, slečno.
Ať ti pomůže Grace, jako vždy.
Řekl jste měsíc.
Už je to mnohem déle.
Musíme se odsud dostat.
Podívejte se na mě.
Mám přesušenou kůži, dásně mi krvácejí.
V zimě to tu nepřežijeme.
Ráno ti budu nosit sklenici citronové šťávy
a musíš ji vypít.
Ne, můžete nás naložit na vůz a odvézt k železnici.
Tam můžeme počkat a uvidíme...
To nejde! Říkal jsem ti, abys se mnou nechodila, ne snad?
Říkal jsem ti to.
Prosil tě.
Odpusť.
Ethel čeká.
Požehnaná jistoto, Ježíš je můj
Ó, jaká předzvěst slávy Boží
Dědici spasení, Boha uchopení
Velebím Spasitele celý den
A jak se praví v Písmu: „I stalo se,
„když kněz dokonal obětování zápalu,
„řekl Jéhu drabantům a hejtmanům:
„‚Vejdětež a zbijte je, ať žádný neuchází.‘
„Kteřížto pobili je ostrostí meče
„a rozmetali těla jejich drabanti a hejtmané.
„Potom šli dále do měst, v kterýchž byl
„dům Bálův. A vymítajíce modly z domu Bálova, pálili je.
„A vymítajíce modly z domu Bálova,
„pálili je.”
Palte je, bratři a sestry.
Tak jako Jéhu.
Odsuzuji tento hříšný text ve jménu Páně.
Amen.
Sem nepatříš.
Amen.
„Zkazili také modlu Bálovu, a zbořivše dům jeho,
„nadělali z něho záchodů až do dnešního dne.
„A tak vyplenil Jéhu Bále z rodu izraelského.
„A vymítajíce modly z domu Bálova,
„pálili je.
„A vymítajíce modly z domu Bálova...”
Pálili je a pálili
a pálili je.
Neřeknete amen?
Amen.
-Ještě jednou amen. -Amen.
Amen.
Byli jsme pokřtěni ohněm.
A Pán je s každým z vás.
Coro?
Tady máš vodu.
Já nemůžu.
Fiono, přinesla bys mi zažívací kapky?
Jistě, pane.
-Martine! -Pane Wellsi!
Nedotýkej se ho!
-Ethel, prosím. Nech toho. -Měla bys jít.
-To jsou neštovice. -Zůstanu.
Určitě je od něj dostaneš. Asi jsem ho nakazila já.
-Na Hispaniole vyhladily půl vesnice. -Moje mzda?
Kdo se postará o dům?
Až bude Martinovi lépe, pošlu pro tebe!
Litovala bych tě...
kdybys už nebyl tak politováníhodný.
Měli jsme snad jinou možnost?
Mí rodiče mě učili,
že všichni potřebujeme milost našeho Spasitele.
Nebylo by ode mne křesťanské nechávat ve svém domě pohana
a nesdílet s ním slovo Boží.
Sdílela jsem ho, madam.
Pan Wells mi dal ke čtení Bibli.
A tys jí porozuměla bez řádného poučení?
Nevím,
proč je svět právě takový.
V jistém ohledu
jsme všichni Boží dítka,
a přece zatratil některé víc než jiné,
ať už Iry nebo negry, malomocné a choromyslné.
Ale odpověď lze vždy nalézt v Písmu.
Proto tě sem Bůh přivedl.
Prosím.
Dovol, abych ti četla.
„Neboť jest vyzdvihl svědectví v Jákobovi,
„a zákon vydal v Izraeli,
„což přikázal otcům našim,
„aby to v známost uvodili synům svým.
„Aby to poznal věk potomní,
„synové, kteříž by se zrodili,
„a ti opět povstanouce, aby totéž opakovali dítkám svým.
„Aby pokládali v Bohu naději svou
„a nezapomínali se na skutky Boha silného, aby ostříhali přikázání jeho.
„Aby pokládali v Bohu naději svou.”
Má drahá.
Ty jsi zatracená.
To je jisté.
Ale budeš-li mě následovat a poslouchat Pána,
i ty se můžeš spasit.
To je Boží slovo.
Vidím
v tobě zkaženost, děvče.
Ve vás černých.
To, že jsi tady,
je Boží vůle.
To on tě poslal.
Poslal tě za mnou.
A já jsem mu vděčná.
Ve jménu Otce, Syna,
Syna a Ducha svatého.
Bydlí v tamtom domě.
Zkontrolujte ho.
Brý den.
Martine, co tu děláte? Pracujete na svých memoárech?
Ne tak docela, konstáble.
Tenhle pán hledá jistou část majetku,
negerku, co utekla až z Georgie.
No jistě, to je v pořádku,
ale vy víte, že tu žádní negři nejsou,
a jak vidíte, jsem nemocný, mám neštovice.
A hlídka by neměla riskovat, že se nakazí...
Nejsem z hlídky.
„Ano, byť mi se dostalo jíti přes údolí stínu smrti,
„nebuduť se báti zlého, nebo ty se mnou jsi.
„Prut tvůj a hůl tvá, toť mne potěšuje.”
Ta negerka, co ji pan Ridgeway hledá,
je odpovědná za vraždu bílého chlapce.
Přesně tak.
Martine, musíme mu umožnit přístup do všech domů.
Tedy...
jak říkám...
Hej! Ruce pryč!
„Strojíš hojný stůl před obličejem mým...”
Jen chci říct, že tenhle dům...
Vraťte se prosím ihned na verandu.
Omlouvám se, pane Ridgewayi. Posadil byste se?
Neměl byste dovolit tomu pánovi, aby dával v sázku život.
-Ne, my ne... -Zpátky na verandu!
Co kdybyste přišel jindy, pane?
Vraťte se na verandu.
Vraťte se prosím ihned na verandu. Sednout! Martine!
Vstaň, honem.
Ten negr! Vkradl se mi do domu!
-Pomozte mi! -Pojď sem!
-Pomozte mi! -Hej, podívejte se! Podívejte se!
Tento muž je strážcem zákona a tady ten negr jde s ním
-a on si smí dělat, co chce! -Lháři!
Já věděla, že tu schovávají nějakou špínu.
Ten chlapec jde s ním. Martin a Ethel to vysvětlili.
Nemám důvod o tom pochybovat.
Tak proč dělala...
To bude dobré. Bude to dobré.
Kdo jedl všechno to jídlo?
A on se pořád díval na strop.
Na co jste se díval, co?
Viděl jsem ji, jak lezla nahoru na půdu, šéfe!
-Ano, musí se to prohledat. -Ne, prosím vás.
Prohledáme to.
-Uhněte! Říkám, uhněte! -Prosím, pane.
-Jdeme to prohledat! -Zapřísahám vás! Prosím!
Chyťte ji!
Ustupte!
-Kdo to setsakra je? -Je mi to líto.
-Co to setsakra je? -Je mi to líto.
Teď mě poslouchejte! Tohle je můj majetek,
se kterým sám naložím z moci svěřené mi
zákony a vládou
státu Georgie a Federální unie.
-Pověste ji! -To určitě!
-Odveďte odsud tu negerku! -Pohyb.
-Uchovejte Severní Karolinu čistou! -S radostí.
Honem, pohyb.
A co oni?
-Pověste ji! -A co oni?
-Počkat. -Odveďte odsud tu negerku!
Jak se to sem dostalo?
Po železnici.
-Na Stezku svobody s ní! -Upalte tu čarodějnici!
Zrádkyně!
Pověste ji!
Chyťte ji!
-Zvedněte ji! -„K vodám tichým mě přivodí.”
Zvedněte ji!
„Nebuduť se báti zlého.
„K vodám tichým mě přivodí. Nebuduť se báti zlého.”
Uhněte mi z cesty!
-Na ni! -Upalte tu čarodějnici!
Přidejte!
Rychleji!
Kde to je?
To je hromada kamení!
Je tam. Je tam, přísahám.
Něco s tím udělal.
Cos s tím udělal?
Přehradil jsem ji.
Přehradil jsem ji. Dynamitem.
Ne.
Ne!
-Ne! -Vstaň!
Je mi to vážně líto.
Pošlu tě...
do proklatého pekla!
Je mi to líto!
Je mi to líto.
Mrzí mě to.
Coro, mrzí mě to!
Mrzí mě to.
Odpusť mi, Otče.
No prosím.
Tak mluv.
Jak jste mě našel?
Já tebe?
O to právě jde.
Myslím, že jsem tě nenašel.
Myslím, že tys našla mě.
Doopravdy si to myslím.
PODZEMNÍ ŽELEZNICE
Překlad titulků: Ivana Ragusa
Kreativní dohled Filip Zrak