Nu se poate.
Îmi pare rău, doamnă, dar e adevărat.
Doar n-o să mă lași aici!
O să vină impiegatul. N-am nicio îndoială.
Aș vrea să vă pot oferi mai mult, dar n-am mai mult.
O să vă ostoiască setea o vreme.
De unde veniți, domniță?
Din Georgia.
Ați ajuns departe.
Trebuie să fiți dintr-un aluat tare.
Aveți grijă de dv., domniță Cora.
CAPITOLUL TREI
CAROLINA DE NORD
Cine-i acolo?
Halta e închisă.
Sunt sigur că ai văzut că linia se termină acolo.
Trebuie să-ți aduc la cunoștință unele lucruri,
indiferent dacă vorbim sau nu.
Sunteți impiegatul?
Da, dar...
Nu mai accept pasageri.
Am venit să las ăsta aici, pentru cei care vor trece pe aici.
Dar m-ai găsit aici. Misia îți cere să mă ajuți.
Cum te numești?
Cora Randall.
Din Georgia.
Pe mama o chema Mabel.
A fugit înaintea mea.
Am fugit cu un prieten.
De fapt, cu doi.
Am înțeles. Pe ei cum îi cheamă?
Caesar și Lovey.
Am luat trenul din Griffin, Carolina de Sud.
Mai bine ai fi rămas acolo.
Unde e mama ta?
E liberă? Ar putea să te revendice?
Ai apă și lumină din belșug.
Am ascuns merinde peste tot.
O să-ți dau de veste cât pot de repede.
Poate într-o lună, poate mai mult.
Nu, nu pot să rămân aici. Nu vreau!
Nu ai ce căuta aici, mă înțelegi?
Nu!
Dacă e să te ajut,
nu-ți sunt stăpân,
dar trebuie să-mi dai ascultare, pricepi?
O să se lumineze în curând,
dar vreau să vezi ceva.
Se numește Drumul Libertății.
E plin de spânzurați până la intrarea în târg.
Și care-i rostul acestei grozăvii?
E un semn, un avertisment.
Carolina de Nord i-a scos în afara legii pe negri.
Nu sunt nici primiți, nici tolerați.
Nici sclavii?
Mai ales sclavii.
De câtă cruzime este capabil omul...
când crede în justețea cauzei lui.
Să mergem mai departe.
Am...
Trebuie să aștepți.
Să ne grăbim!
Martin?
Ethel?
Ce e?
Trebuie să-ți spun ceva.
Ce anume?
Ce vrei să-mi spui?
N-am avut încotro.
- Ce vrei să-mi spui? - Te rog, Ethel.
- Unde-i? Unde ai pus-o? - Potolește-te!
Potolește-te, Ethel! O s-o sperii.
Ne-ai condamnat pe toți la moarte.
Ți-am zis să te grăbești.
Ethel, nu puteam s-o las să moară acolo.
Așa că ai adus-o aici? Ca să murim odată cu ea?
- Nici gând! - Afară!
- Departe de mine gândul ăsta! - Afară!
Nu uita: faci doar ce spun eu!
Ethel? Ethel.
N-am avut încotro.
N-am avut încotro, Ethel.
Pe aici, te rog.
E foarte important să nu muți nimic din pod.
O să-ți aduc de mâncare seara, după ce pleacă servitoarea,
și tot atunci o să-ți golesc oala.
Servitoarea?
Ai zis că nu sunt negri aici.
V-au luat locul irlandezii.
Nu te poți aștepta ca albii să învețe deodată să se descurce singuri.
Dar soția ta?
O să mă pârască?
Nu!
Ai văzut drumul.
Dacă te prind aici, ne spânzură pe toți.
Îmi pare rău.
Nu ești secretul meu cel mai întunecat.
Trebuie să am încredere în tine. N-am încotro.
Tata a construit un tavan fals.
Va trebuie să rămâi în ascunzătoare
până îți dau eu voie să cobori în pod.
Te va îndruma Grace.
Pune piciorul aici.
Am fost aici mai înainte...
așa că știe că vii.
Ridic-o!
Nu încapi aici.
Eu dorm în partea din față.
Tu poți să-ți alegi orice loc din capătul celălalt.
„Te va îndruma Grace.”
Tu ești Grace?
Oala de noapte e în spatele tău.
O țin acoperită cu o cârpă,
- ... mai ales vara. - Vara?
- De când ești... - Stai!
Aia?
Scârțâie.
Nu uita!
Mulțumesc.
Nu ți-am făcut o favoare.
Nu vreau să ajung să atârn într-un copac.
Coboară!
Coboară imediat!
Chiar și negroteii trebuie să mănânce, așa că...
ține.
Mulțumesc.
Nu ți-e foame?
Ba da, doamnă.
Unde e dl Martin?
Doarme.
Mulțumesc.
Martin probabil că a uitat să-ți zică:
avem fată în casă o irlandeză care vine din când în când.
Fiona.
Toți sunt niște mincinoși.
Dacă te aude, ne va pârî și vom fi uciși.
Am înțeles.
Cum asta nu era de ajuns,
fiica noastră și soțul ei vin în vizită cu ocazia ceremoniei.
Nici ei nu trebuie să afle că ești aici, pricepi?
Am priceput.
Cât durează până mă scoateți de aici?
Proasto!
Proastă mai ești!
Să nu aud un sunet cât ești în pod!
Nici măcar unul!
La moarte, Doamne
Alăturea să-mi fii
M-am trezit de dimineață plin de forță,
știind că astăzi ne vom aduna din nou aici,
în locul în care a luat ființă comunitatea noastră,
pentru a slăvi norocul și neprihănirea noastră.
Pentru a le mulțumi și a-i slăvi pe eroicii noștri apărători.
Să-i aplaudăm!
Astăzi avem plăcerea de a ura bun venit unui nou recrut,
un tânăr de familie bună
care a intrat în rândul Călăreților Nopții chiar în această săptămână.
Vino aici, Richard,
să te vadă lumea! Hai!
Hai, nu te sfii!
- Cum te simți, Richard? - Bine, dle.
Doar bine?
Credeți-mă,
tânărul Richard se simte mai mult decât bine.
Mult mai mult decât bine.
Am auzit că Richard căuta prin magazia unui vas cu aburi
și a găsit-o pe pungașa asta mică ascunzându-se sub punte.
O cheamă Louisa.
A fugit în vălmășeala
care a urmat reorganizării mărețului stat Carolina de Nord,
crezând că poate să scape de mecanismul sistemului nostru.
În întunericul fără de sfârșit,
moștenirea noastră sudistă se află fără apărare și amenințată,
în pericol să fie contaminată
de păgâni precum Louisa,
care-i gata să fete încă 50 de negrotei pierde-vară,
ca să ne pocească statul.
Eu însă nu sunt de acord.
Nu aici,
în mărețul stat al albilor Carolina de Nord,
neprihănit, așa cum l-a lăsat Domnul
pentru poporul său,
înainte ca ciuma neagră să poposească pe tărâmul nostru.
Unii, ca, spre exemplu, frații noștri
din Carolina de Sud,
și-au propus să-i ajute pe negrotei să progreseze.
Mai curând înveți un porc să numere decât un negrotei să gândească!
Dar noi nu învățăm porcii să numere în acest măreț stat,
nu-i așa?
- Nu! - Nu, dle.
Așa e.
Porcii îi căsăpim.
De ce am face altfel cu negroteii?
Trebuia să-ți fi spus despre partea asta.
Promit că vom ieși de aici.
Da, dar...
unde-am putea să mergem?
Mă iertați!
Mulțumim.
Mulțumim pentru ajutor, mamă, dar ar trebui să te bucuri de sindrofie.
Mă bucur de fiecare dată, dragă.
Las-o pe Fiona să te ajute.
N-aș avea mai mare încredere în mâncătorii de barabule decât într-un negrotei.
Mamă!
Ce e?
N-am spus nimic ce nu se cuvine sau nu e adevărat.
Mă ocup eu, Fiona.
Ia și mănâncă și tu!
Jane îi seamănă maică-sii în privința asta.
Nu-i nevoie să-mi zici de două ori. Am băgat de seamă.
Fără să vorbească gura fără mine.
- Domnilor! - Poftim!
Ce avem noi aici?
Astea sunt cu caise, după rețeta mamei, iar astea, cu ghimbir.
- Mulțumim foarte mult. - Mulțumim.
Însă republicanii
prind viteză
și, drept să spun, au câteva argumente convingătoare.
După rahatul ăla de Compromis Missouri,
avem nevoie de orice mână de ajutor. Scuze pentru limbaj, doamnă!
Nu eu sunt mimoza în casa asta.
Așa e?
Nu, mulțumesc, doamnă.
Nu sunt chiar așa de delicat, dle gardist.
Dar mi se strânge sufletul când vine vorba de război... și moarte.
Cine a vorbit de moarte?
Nimeni.
Doar că mi-am amintit de fata aia.
Mă iertați!
Te-a supărat ceremonia noastră, Martin?
Nu, deloc.
N-aș fi aici dacă m-aș fi supărat.
Am văzut Oklahoma, Indiana.
Le-ați văzut, dle gardist?
Nu, mă tem că nu.
Nu înțeleg unde bați.
Carolina de Nord este America pe care ne-a hărăzit-o Dumnezeu.
Neprihănită.
Și atunci de ce ți se strânge inima?
Poftim?
De ce ți...
N-am nimic împotriva misiunii noastre,
însă mă întreb uneori dacă n-ar trebui să ne reconsiderăm metodele.
Ai dreptate.
Ce-s alea?
Ce semințe sunt alea?
Bame.
Bame?
De ce porți semințe de bame?
Pentru că-s ale mele.
Le-a semănat mama.
Și mama ei.
Ai lucrat pământul?
Știam eu, Cora.
Mi-am dat seama. Ai pământ sub...
Se duc la cimitir, la mormântul tatălui dlui Martin.
Nici vrăjitoarea de Fiona nu e aici.
Ar trebui să le semeni.
N-are rost să le porți cu tine.
Nu asta e menirea lor.
Lucruri de doi bani!
Miroase a pișat și camfor aici.
O urăsc.
Îi urăsc pe toți.
- Dle Martin? - Da, Fiona?
Vreți să mă întorc mai târziu și să golesc cada?
Nu, mulțumesc. Mă...
Mulțumesc. Mă ocup eu, după purificare.
Cum doriți, dle Martin.
O zi bună vă doresc!
Și ție, Fiona.
V-am adus friptură de pui.
Dă-mi cutia!
Nu mi-e bine.
Îmi trebuie aer curat.
Eu și Ethel vom merge să ardem cărți mai încolo.
Ar fi cazul să vă îmbăiați.
Ai auzit ce am spus?
Mă îmbolnăvesc.
Apa se prea poate să se fi răcit,
dar nădăjduiesc că vă e pe plac.
O să lăsăm foc în vatră, numai să...
Să nu umblați cu lumânări!
La baie, domnișoară!
Las-o pe Grace să te îndrume, ca întotdeauna.
Ai zis o lună.
A trecut mai mult de atât.
Trebuie să plecăm.
Uită-te la mine!
Mi s-a uscat pielea, gingiile îmi sângerează.
N-o să rezistăm peste iarnă.
O să-ți aduc un pahar de suc de lămâie în fiecare dimineață.
Va trebui să-l bei.
Nu, ascunde-ne în căruță și du-ne până la calea ferată.
O să așteptăm și o să vedem...
Nu pot! Ți-am zis să nu vii aici, nu?
Ți-am zis.
Te-am rugat cu stăruință.
Iartă-mă!
Mă așteaptă Ethel.
Binecuvântată făgăduială, Iisus e cu mine
Presimt un strop al slavei divine
Urmaș al mântuirii, ostaș al Domnului
Îmi preaslăvesc Mântuitorul din zori de zi
Din Sfânta Scriptură citire: „În vremea aceea,
„după ce s-a isprăvit arderea de tot,
„Iehu a zis către oștenii săi și către căpeteniile lor:
„«Duceți-vă și-i ucideți și să nu scape niciunul.»
„Oștenii și căpeteniile i-au lovit cu ascuțișul sabiei
„și i-au aruncat acolo.
„Apoi s-au dus în cetate,
„au scos idolii din capiștea lui Baal și i-au ars.
„Au scos idolii din capiștea lui Baal
„și i-au ars.”
Să-i ardem, frați și surori!
Să fim asemenea lui Iehu.
Mă lepăd de acest înscris păcătos în numele Domnului.
Amin!
N-ai ce căuta aici.
Amin!
„Și au sfărâmat chipul cel cioplit al lui Baal și i-au dărâmat capiștea
„și au făcut din ea loc de necurățenii până în ziua de azi.
„Astfel a stârpit Iehu pe Baal din pământul lui Israel.
„Au scos idolii din capiștea lui Baal
„și i-au ars.”
„Au scos idolii din capiștea lui Baal
„și i-au ars, și i-au ars,
„și i-au ars.”
Amin, fraților!
Amin!
- Încă o dată! Amin, fraților! - Amin!
Amin!
Am fost botezați în foc.
Domnul e cu fiecare dintre voi.
Cora?
Bea o gură de apă.
Nu pot.
Fiona, mi-aduci niște bitter, te rog?
Prea bine, dle.
- Martin! - Dle Wells!
Nu-l atinge!
- Ethel, te rog! Nu te apropia. - Ar fi bine să pleci.
- E vărsat de vânt. - N-ar trebui să ies.
O să iei și tu. Cred că eu i l-am dat.
- A ucis jumătate de sat în Hispaniola. - Și simbria mea?
Cine o să îngrijească de casă?
Te chem după ce se însănătoșește Martin!
Mi-ar fi milă de tine...
dacă n-ai fi deja demn de toată mila.
Ce altceva puteam să facem?
Ai mei m-au învățat
că toți avem trebuință de slava Mântuitorului.
N-ar fi creștinește din partea mea să primesc o păgână în casă
și să nu-i citesc cuvântul Domnului.
L-am citit, doamnă.
Dl Wells mi-a dat să citesc Biblia.
Și ai înțeles fără dreapta povață?
Nu știu
de ce lumea e așa cum e.
Într-un fel,
suntem cu toții odraslele Domnului.
Pe unii i-a blestemat mai mult:
pe irlandezi, negrotei, leproși și nebuni.
Răspunsul e mereu în Sfânta Scriptură.
De asta te-a și adus Domnul aici.
Te rog.
Hai să-ți citesc!
„Și a ridicat mărturie în Iacob
„și lege a pus în Israel.
„Câte a poruncit părinților noștri
„ca să le arate pe ele fiilor lor,
„ca să le cunoască neamul ce va să vină,
„Fiii ce se vor naște
„și se vor ridica, și le vor vesti fiilor lor,
„Ca să-și pună în Dumnezeu nădejdea lor
„și să nu uite binefacerile lui Dumnezeu și poruncile Lui să le țină.
„Ca să-și pună în Dumnezeu nădejdea lor.”
Draga mea.
Ești blestemată,
nu e loc de șagă.
Dar, de mă vei asculta și vei lua aminte la Domnul,
și tu poți primi mântuirea.
E cuvântul Domnului.
Văd
răul din tine, copilă.
Din seminția ta.
Ai poposit în casa mea
din vrerea Domnului.
El te-a trimis.
El mi te-a trimis.
Iar eu sunt recunoscătoare.
În numele Tatălui, al Fiului,
al Fiului și al Sfântului Duh!
Trăiește în casa aia.
Verific-o pe aia!
Dimineața bună!
Ce faci, Martin? Îți scrii memoriile?
Nici gând, dle gardist.
Domnul de față e pe urmele unui avut mai altfel,
un negrotei care a fugit tocmai din Georgia.
Toate bune și frumoase, dle gardist,
dar știți că nu sunt negrotei aici
și, după cum vedeți, mă lupt cu vărsatul de vânt.
N-aș vrea ca pândarul să se molipsească...
Nu-s pândar.
„Că de voi și umbla în mijlocul morții,
„nu mă voi teme de rele, că Tu cu mine ești.
„Toiagul Tău și varga Ta, acestea m-au mângâiat.”
Cioara pe urmele căreia e dl Ridgeway
a ucis un băiat alb.
Așa e.
Trebuie să-l lăsăm să arunce o privire în fiecare casă.
Păi,
după cum vă ziceam...
Hei, ia mâna de pe mine!
„Gătit-ai masă înaintea mea...”
Zic doar că în casa asta...
Întoarce-te pe verandă!
Îmi cer iertare, dle Ridgeway. Stai odată jos!
Nu-i pune viața în primejdie acestui domn.
- Nu... - Înapoi pe verandă!
De ce nu veniți în altă zi?
Întoarce-te pe verandă!
Întoarce-te pe verandă imediat! Ia loc! Martin!
Sus! Ridică-te!
Negroteiul ăsta a intrat în casa mea!
- Ajutor! - Vino-ncoace!
- Ajutor! - Ai grijă!
Acest om e de partea legii, iar negroteiul ăsta
- ... e la mâna lui! - Mincinosule!
Știam eu că ascundeți scârnăvie acolo.
Băiatul e cu el. Martin și Ethel mi-au dat răspunsul.
N-am motiv să mă îndoiesc de cuvântul lor.
Atunci de ce făcea...
O să fie bine.
Cine mânca atâtea bucate?
Iar el se uita mereu spre tavan.
La ce se uita?
Am văzut-o cum urca în pod, șefu'!
- Da, casa trebuie răscolită. - Nu, te rog.
Va fi răscolită.
- La o parte! - Te rog, dle!
- Hai să căutăm! - Te implor! Te rog!
Puneți mâna pe ea!
Înapoi!
- Cine naiba e aia? - Iertare!
- Ce naiba e aia? - Iertare!
Atenție! Ea e avutul meu,
pentru care voi cere recompensă, după cum am primit dezlegare
potrivit legilor și cârmuirii
statului Georgia și ale Uniunii Federale.
- Spânzurați-o! - Pe naiba!
- Luați cioara aia de aici! - Mișcă!
- Păstrați Carolina de Nord neprihănită! - Cu plăcere.
Hai, mișcă!
Cum rămâne cu ei?
- Spânzur-o! - Cum rămâne cu ei?
- Stai! - Luați cioara aia de aici!
Cum a ajuns aici?
Pe calea ferată.
- Spânzurați-o la drumul mare! - Ardeți vrăjitoarea!
Trădătorule!
Spânzurați-o!
Puneți mâna pe ea!
- Ridicați-o! - La apa odihnei m-a hrănit.
Sus!
Nu mă voi teme de rele.
La apa odihnei m-a hrănit. Nu mă voi teme de rele.
La o parte!
- Luați-o ! - Ardeți vrăjitoarea!
Treci acolo!
Dii!
Unde e?
Acolo nu-s decât dărâmături!
Acolo e, ți-o jur.
I-a făcut ceva.
Ce ai făcut?
Am distrus-o.
Am distrus-o cu dinamită.
Nu.
Nu!
- Nu! - Sus!
Îmi pare rău.
Te voi trimite...
în iadul fără fund!
Iertare!
Iertare, Cora!
Iertare!
Iartă-mă, Tată!
Hai!
Vorbește!
Cum m-ai găsit?
Să te găsesc?
Vezi tu, nu așa stau lucrurile.
Nu cred că te-am găsit eu.
Cred că tu m-ai găsit pe mine.
Cred asta cu tărie.
RUTA SUBTERANĂ
Subtitrarea: Cristian Brînză
redactor Mioara-Amalia Lazăr