‫פרק 5‬
‫מטנסי‬
‫אני אתקע את הזונה הזאת כמו פר.‬
‫תעזור לי עם הכרכרה, הומר.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫הוא לא אוכל.‬
‫אם זה לא אוכל, זה לא אוכל.‬
‫זה היה שטח של שבט צ'רוקי.‬
‫שביל הדמעות והמוות.‬
‫אבא שלי עבר כאן פעם.‬
‫הוא אמר שזה היה אז יער.‬
‫וכשהוא חזר, כל היער בורא על ידי המתיישבים.‬
‫טוב...‬
‫עכשיו הוא מבורא פי שניים.‬
‫איך זה התחיל?‬
‫אני מניח שבמכת ברק.‬
‫- נכון, הומר? - כן, אדוני.‬
‫נראה שהם עשו משהו שהכעיס את האל.‬
‫לא. רק זיק שחמק, זה הכול.‬
‫רק זיק.‬
‫הקשבתי לקבר‬
‫והקבר יילל‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫לעצמי‬
‫ג'ספר.‬
‫היי.‬
‫ג'ספר.‬
‫אני יודעת שאתה שומע אותי.‬
‫הנה אתה.‬
‫למה אתה שר תמיד כאילו כרגע זללת ארוחת חג?‬
‫אתה צריך לאכול.‬
‫השמש זורחת מאחורינו,‬
‫זאת אומרת שאנחנו נעים מערבה כל הזמן הזה.‬
‫ג'ספר? ג'ספר, בבקשה, דבר איתי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני ארד‬
‫לנהר הירדן‬
‫אני ארד לנהר הירדן‬
‫הללויה.‬
‫אמרתי שאני ארד‬
‫לנהר הירדן‬
‫אני ארד לנהר הירדן‬
‫ביום מן הימים‬
‫הומר, זוז.‬
‫אני מניח שאת משתוקקת לדעת‬
‫איך מצאתי אותך בקרוליינה הצפונית.‬
‫- לא. - לא?‬
‫אבל נראה שאתה משתוקק לספר לי.‬
‫האמת היא שהיית הפתעה.‬
‫כוחות החוק תפסו מתנגד עבדות בדרום וירג'יניה‬
‫שהזכיר תחנה כאן באזור, למעלה בגבעות.‬
‫אז החלטתי לבקר במחוז,‬
‫כדי להבין טוב יותר את המזימה כולה.‬
‫ברגע שהגעתי מצאתי אותך.‬
‫אז זה היה מזל?‬
‫ובכל הארץ מדברים על ארנולד רידג'וויי,‬
‫לוכד העבדים הדגול, שיש לו כישרון אלוהי.‬
‫תהיי בטוחה שהייתי לוכד אותך...‬
‫במוקדם או במאוחר, לפני שהעקבות היו מיטשטשים.‬
‫כמו שלכדת את אימא שלי?‬
‫הומר.‬
‫מה היה שמה? זאת ליד המקום של רנדל.‬
‫לאבי?‬
‫לאבי, כן?‬
‫- כן, לאבי, אדוני. - לאבי.‬
‫יש לציין לזכותו של טרנס רנדל...‬
‫שהוא חיה, אבל יש לו דמיון מפותח.‬
‫שלושה גרדומים שרק נבנו,‬
‫אחד לכל אחד מכם.‬
‫וכשפנינו לדרך הראשית‬
‫ראינו את לאבי מתנדנדת,‬
‫משופדת בבית החזה ביתד.‬
‫לאחר כמה שעות, כשעזבנו את המקום, שמעתי רעש, צליל,‬
‫שהנחתי שהגיע מהבית, אבל לא.‬
‫לא. הוא הגיע מהנערה על הגרדום.‬
‫היא עדיין חיה.‬
‫לאבי.‬
‫אמרו שהיא שם יומיים.‬
‫הרגליים רעדו, הגוף זז.‬
‫יומיים.‬
‫יומיים שלמים.‬
‫תזוזו, כולכם.‬
‫קדימה!‬
‫- לא! לא! - קדימה!‬
‫- לא! לא! לא! לא! - קדימה!‬
‫לא! לא! לא! לא!‬
‫בסדר, בסדר, חכה.‬
‫בסדר, בסדר.‬
‫ילדה טובה.‬
‫אניח את המשא שלי‬
‫ליד הנהר‬
‫תוריד את הנשק!‬
‫אניח את המשא שלי ליד הנהר‬
‫מה הבאת?‬
‫לא אלמד עוד מלחמה‬
‫תעמיסו.‬
‫לא אלמד עוד מלחמה‬
‫זוזו!‬
‫ילדה טובה.‬
‫לעזאזל!‬
‫לא! לא!‬
‫תפסיקי!‬
‫לא!‬
‫הקשבתי לרעם‬
‫והרעם קרא‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫במיה?‬
‫לעצמי‬
‫הקשבתי לקבר‬
‫אנני הזקנה הייתה...‬
‫והקבר...‬
‫אנני הזקנה שלי הייתה מגדלת במיה...‬
‫לאבא שלי.‬
‫הוא אהב כל כך במיה.‬
‫אני לא ממש אהבתי.‬
‫היא הייתה רירית מדי.‬
‫אבל זה צמח חזק. תמיד שם.‬
‫לא משנה אם זאת שנה שחונה או רטובה, הוא תמיד שם.‬
‫במיה?‬
‫ברור.‬
‫טנסי מקוללת!‬
‫שביל הדמעות והמוות?‬
‫זה יהיה גורלנו אם לא נשנה מסלול.‬
‫אם נמשיך ללכת נגווע ברעב. ובשביל מה? הנשמה המעונה שלך?‬
‫לא מתאים לך לפטפט, בוזמן.‬
‫תאכל קצת.‬
‫הזקן שורק ואתה בא בריצה.‬
‫תאכל. אמרתי שתאכל.‬
‫תרחיק ממני את הזבל הזה.‬
‫הומר.‬
‫שב. שב!‬
‫הוא זה ששחרר את השלשלאות שלה היום.‬
‫מתוך כוונה מגונה, אדוני.‬
‫פרחח שכמוך.‬
‫מותר לי לענג את עצמי! יש לי צרכים!‬
‫כן, אני האחרון שנותר.‬
‫תוכל להרביץ רק להומר כשלא אהיה. הוא בטח יאהב את זה.‬
‫כל הדיבורים על זה שאתה לא מאמין ברוח הגדולה.‬
‫הרוח הגדולה לא האמינה בך!‬
‫לא. לא, בבקשה!‬
‫והרעם קרא‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫לעצמי‬
‫הקשבתי לקבר‬
‫והקבר יילל‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫לעצמי‬
‫הקשבתי לרעם‬
‫והרעם קרא‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫לעצמי‬
‫הקשבתי לרעם‬
‫והרעם קרא‬
‫לא היה שם איש‬
‫שיענה לי‬
‫אלי, הייתי צריך לענות‬
‫לעצמי‬
‫ג'ספר?‬
‫אני יודעת שאתה לא מדבר איתי, אבל אני אדבר איתך.‬
‫ואתה תהיה חייב להקשיב.‬
‫או שלא.‬
‫מצידי, תשיר את אחד המזמורים שלך.‬
‫הלבנים בטנסי קיבלו את העונש שמגיע להם.‬
‫אבל אם יש דבר כזה צדק, מה אני עשיתי?‬
‫אימא היא זאת שצריכה להיענש.‬
‫על זה שהיא הסתלקה. גרוע מזה, שהיא השאירה אותי איתו.‬
‫זה כל מה שהיא השאירה לי.‬
‫לא הייתה חלקת אדמה. החלקה איננה, אבל הוא עדיין כאן.‬
‫אימא, את שם?‬
‫אני יודעת שכן.‬
‫את בצפון, נהנית מהחיים.‬
‫אבל אם ניפגש פעם,‬
‫אבעט לך בשיניים. זאת הבטחה.‬
‫היי, לאבי.‬
‫מה את עושה, ילדה?‬
‫אני מצטערת על מה שקרה.‬
‫אני יודעת שאת חיה איפה שהוא. אני יודעת שאת מסתכלת מהשמים.‬
‫אני מתגעגעת אלייך.‬
‫סיזר...‬
‫לו יכולתי להחזיר את הגלגל לאחור, הייתי עושה הכול אחרת,‬
‫אבל נראה לי שאתה יודע את זה.‬
‫יום אחד אראה אותך שוב‬
‫ואפצה אותך.‬
‫גרייס.‬
‫את חזקה. את חזקה ממני.‬
‫את לא כבולה לכרכרה.‬
‫את חופשייה.‬
‫"אשרי שיאחז‬
‫"וניפץ את עולליך אל הסלע."‬
‫הללויה, נגמרו לך המילים.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫אני מפלורידה.‬
‫מה עשית שם?‬
‫מה את חושבת? הייתי קוטף.‬
‫קוטף? עם זרועות רזות כאלה?‬
‫ג'ספר, יש לך משפחה?‬
‫איך תפסו אותך?‬
‫הצלחתי להגיע עד טנסי.‬
‫אדם תפס אותי כשחיפשתי אוכל במזווה שלו.‬
‫ג'ספר, יכולנו לדבר כל הזמן הזה.‬
‫ואני חשבתי שאתה דפוק בראש.‬
‫את זאת שדפוקה בראש, קורה.‬
‫בכל פעם שאת בורחת, זאת אותה תוצאה. את דפוקה בראש או שאת טיפשה.‬
‫- למה אתה לא אוכל? - מה הטעם?‬
‫בשביל מה אכלת עד שהבראת?‬
‫בשביל קבלת פנים עקובה מדם?‬
‫אנחנו זוחלים בקערת אפר.‬
‫ומה יישאר כשכל זה ייגמר?‬
‫רק אבקה שחורה שהרוח תישא.‬
‫אתה רואה שחורות.‬
‫- ויתרת. - לא ויתרתי.‬
‫אני חופשי.‬
‫איש לא יכול לגעת בי.‬
‫- בוס, תראה. - הומר!‬
‫אל תיגע בשום דבר!‬
‫תניח את זה.‬
‫כמה זמן הוא איתך?‬
‫קניתי אותו...‬
‫באטלנטה מקצב שרצה להחזיר חוב.‬
‫שילמתי עליו חמישה דולר.‬
‫משהו במזג של הילד קסם לי.‬
‫אינני יודע למה.‬
‫לא היה לי קודם עבד.‬
‫המחשבה על זה לא קסמה לי.‬
‫אז...‬
‫ניסחתי מסמכי שחרור למחרת.‬
‫ניסיתי לגרש אותו...‬
‫והוא בא אחריי.‬
‫שוב ושוב, חזר כל הזמן.‬
‫כנראה שאיתי‬
‫הוא זוכה ללמוד משהו על העולם.‬
‫מוצא ייעוד.‬
‫אתה מכריח אותו לנעול את עצמו בלילה?‬
‫אה, זה.‬
‫הוא אומר שרק כך הוא מצליח להירדם.‬
‫קדחת צהובה.‬
‫הברק התחיל את כל זה?‬
‫השרפות האלה לא התחילו ממכת ברק.‬
‫רק סיפרתי לך מעשייה.‬
‫לא, טנסי בוערת‬
‫כי בעלי קרקעות טיפשים...‬
‫מעלים אותה באש כדי לבאר אותה.‬
‫ואתה המומחה?‬
‫הייתי אומר שכן.‬
‫אני מכאן.‬
‫בואו.‬
‫ג'ספר?‬
‫הומר, איפה ג'ספר?‬
‫ג'ספר!‬
‫לך תחפש ביער. רוץ! ג'ספר!‬
‫- ג'ספר! - ג'ספר!‬
‫ג'ספר!‬
‫שלא תעזי לברוח!‬
‫ג'ספר!‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫הוא יסתכל עליך,‬
‫יראה מה עשית.‬
‫היא יסתכל עליך ויראה מה עשית.‬
‫מה שקרה שם...‬
‫קרה באשמתי. אני לא רוצה שתדאג.‬
‫בוזמן איננו.‬
‫עכשיו, הומר,‬
‫נשארנו רק אתה ואני.‬
‫יש לך יותר אחריות.‬
‫אתה צריך להיות חזק, כמוני.‬
‫ערני, כמוני.‬
‫תתגאה בעבודה שלך.‬
‫אדם צריך ליהנות מניהול‬
‫תחומי האחריות שלו ומהטיפול בהם.‬
‫כן.‬
‫אנחנו סומכים זה על זה.‬
‫אנחנו חולקים אותה... רוח.‬
‫אני צריך שתהיה גבר.‬
‫כן, אדוני.‬
‫נו...‬
‫טוב מאוד.‬
‫אנחנו מבינים זה את זה. זה טוב.‬
‫קדימה. זה בשבילך.‬
‫טוב מאוד.‬
‫תאכלי.‬
‫קדימה.‬
‫אל תהיי כפוית טובה.‬
‫את...‬
‫אישה כפוית טובה. את רוצה לאכול?‬
‫תאכלי. תאכלי אותם.‬
‫אתה!‬
‫אתה רוצה...‬
‫רוצה לחיות?‬
‫מפתחות! הומר!‬
‫אתה אוהב את זה? תסתכל עליי.‬
‫אתה אוהב את זה? בוא נראה.‬
‫קדימה! תסתובב!‬
‫אני אצפה בקור משתלט עליך.‬
‫החיים יקפאו בוורידיך.‬
‫חומר בעירה.‬
‫אני רק אצפה.‬
‫אני אצפה.‬
‫אשב ואצפה.‬
‫רק אצפה בך.‬
‫לעזאזל.‬
‫רק אצפה בך.‬
‫קור ארור.‬
‫הרוח הגדולה.‬
‫הרוח הגדולה המחורבנת.‬
‫לעזאזל. לך תזדיין. זין.‬
‫הרוח הגדולה.‬
‫רוח גדולה.‬
‫לעזאזל איתך...‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫הנה.‬
‫תשגיח עליה, הומר.‬
‫הומר!‬
‫תפסתי אותו.‬
‫כל הכבוד, בוס.‬
‫בוס!‬
‫קורה!‬
‫- הומר, תשגיח על ג'ספר. - כן, אדוני.‬
‫קורה!‬
‫מספיק! את חושבת שזה כל כך קל?‬
‫בואי הנה. זה מה שאת רוצה?‬
‫זה לא כל כך קל.‬
‫זה לא...‬
‫זה לא כל כך קל, לעזאזל.‬
‫- הומר! - בוס.‬
‫ג'ספר, הוא...‬
‫- כבול אותם יחד. - אבל, אדוני, ג'ספר מת.‬
‫וזאת חושבת שהיא מוכנה למות, אז...‬
‫- נחבר אותם. - לא! לא! לא!‬
‫לא! לא! לא! לא!‬
‫- לא! לא! - מפתחות!‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא אברח יותר. לא אברח.‬
‫לא אברח. אני מבטיחה לך.‬
‫שחרר אותי!‬
‫אימא!‬
‫- שחרר אותי! - אימא, שחררי אותי!‬
‫- בבקשה. - איפה היא?‬
‫אימא?‬
‫- אני מצטערת. - לשחרר אותך?‬
‫אימא אומרת שלא!‬
‫לא!‬
‫לשחרר אותך?‬
‫לא!‬
‫אלבש את חלוקי הלבן הארוך‬
‫ליד הנהר‬
‫מחתרת המסילה‬
‫ליד הנהר‬
‫אלבש את חלוקי הלבן הארוך‬
‫ליד הנהר‬
‫לא אלמד עוד מלחמה‬
‫Υποτιτλισμός: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬