HATODIK FEJEZET
PÉLDABESZÉD
Oldozd el!
Uram?
Ne legyen megláncolva!
Ne csinálj semmi hülyeséget!
Kövessetek!
Ez hihetetlen!
Nem lehet az, akinek hiszem!
Helló, Mack!
-Az Úr kegyelmezzen! -Igen.
A jó öreg Mr. Ridgeway!
Rég találkoztunk.
Igen, uram. Így van.
Sokat jelent neki, hogy eljött, és itt van.
Az biztos.
Most már te vagy a főnök?
Nem, aligha mondhatom.
Itt kell lennem, hogy figyeljem a dolgokat.
Már amennyire tudom.
Nem hiszem, hogy bárki másban megbízna.
Bemutat a családjának?
Asszonyom, fiatalúr!
Nem maradunk soká.
Igen, uram. Azt hiszem, én...
sietek, felmegyek.
-Igen. Nagyon jó. -Megnézem, mi van vele.
-Jó látni téged. -Igen, uram.
Te...
viselkedj!
Aztán...
majd visszajövök.
Etesd meg a lovakat!
Igen, uram.
Készítsd elő a kocsit!
Igen, uram.
Ez...
Ezt vedd fel!
Ezzel pedig...
tisztítsd meg magad!
És csinálj valamit a hajaddal!
Nos...
Tessék...
Te is, Homer.
Nem ülünk kalapban az asztalnál.
Hadd találjam ki!
Niggerek nem lehetnek ebben a csehóban.
Nem, uram. Engem nem érdekel, csak költsék a pénzt!
Csak azt akartam tudni, hogy egyikük sem himlős vagy lázas.
Marisol!
Jön a lány. Ő majd kiszolgálja magukat.
Jól van. Mit kérnek?
Azt hiszem... Mi...
Hallottam a hívást
Mijük van?
Nagyon egyszerű, uram. Marharagu krumplival. Whisky, sör.
Hármat kérünk.
Egy ragu? Whiskyvel vagy sörrel?
Három ragut meg egy üveg whiskyt.
Hogy válaszoljon helyettem
És két poharat kérek.
Valamit a kisfiúnak? Üdítőt?
Senki se válaszolt
Elnézést!
Magamért A sírhant hangja szólt...
Gyere velem! Gyere!
Itt maradsz, érted? Amíg illendőbben nem viselkedsz.
Csak a whiskyt!
Azt akartam, hogy rendesen megvacsorázzunk.
Én más cipőt választottam volna, de...
a ruha jól áll neked.
Tiszta?
Igen. Új.
Nem lehet, hogy a Coránk úgy nézzen ki, mint egy mészárszék padlója,
ugye?
Maga idejárt az apukájával?
Ha ettünk is valaha a házon kívül, nem emlékszem rá.
Mi történt a mamájával?
Mi történt a tiéddel?
Az enyém velem maradt.
A mamája maradt.
Az apja is.
Úgy tűnik, maga volt az, aki elfutott.
Köszönöm.
Minek hozott ide?
-Miért szenvedett ennyit... -Nem miattad jöttem ide.
Nem minden rólad szól.
Majdnem két hónappal ezelőtt
az apám megbetegedett.
Igen. Összeesett a műhelyben.
Amikor megtudtam, hogy a halálán van,
amit most már megerősíthetek,
mert fél lábbal a sírban van
az alapján, ahogy kinéz.
Igen, szóval
azért jöttem ide...
hogy elbúcsúzzak.
Mégis ember Arnold Ridgeway!
Már azt hittem, hogy csak valami démon, aki hidegvérrel gyilkolászik.
Te is gyilkos vagy, Cora.
Igen. Vagy már elfelejtetted?
Georgiát? A kisfiút?
Nem volt az kicsi.
“Nem volt az kicsi.”
Nos, mindig vannak
váratlan veszteségek.
Mint például Jasper.
Tud indokot adni.
Meg másképp hívja, hogy szebben hangozzék, mint a valóság.
Én nem pont erről beszélek.
Te és a barátod megöltetek egy kisfiút.
Igen. Az ember megteszi, amit kell, hogy életben maradjon.
Én nem vagyok olyan, mint maga.
Ez igaz.
Az előbb igazad volt,
hogy míves szavakkal szokás palástolni a dolgokat.
Minden nagyokos úgy beszél a nemzet küldetéséről,
mintha valami új ötlet volna.
Nem tudod, miről beszélek, mi?
Homer! Mi a nemzet küldetése?
A nemzet küldetése, hogy elveszi, ami megilleti, a tulajdonát,
bármit is tart annak, uram.
A többiek pedig félreállnak,
hogy elvehessük.
-Nagyon jó, Homer. -Köszönöm, uram.
Nagyon jó.
És legyenek rézbőrűek, afrikaiak
vagy mexikóiak,
feladják magukat,
átadják magukat,
hogy a miénk lehessen, ami megillet minket.
A franciák lemondanak a területi igényeikről.
Az angolok meg a spanyolok pedig csak eloldalognak.
Az apámnak nagyon tetszett az indiánok szövege
a Nagy Szellemről.
De csak egyetlen szellem ér valamit, Amerika szelleme!
Az, amelyik úgy szólt nekünk, a régi világból az újba érkezőknek, hogy
hódíts, építs és civilizálj!
Igen, karold fel az alantas fajokat! Ha nem, igázd le őket!
Vagy irtsd ki őket, töröld el őket!
Ez az Isten által adott feladatunk.
Amerika parancsa.
Igen.
Mindannyiunknak megvan a helye,
neked és nekem, a rabszolgának és a rabszolgavadásznak,
a gazdának és a fekete felügyelőnek.
Mindenkinek, fent a politikusoktól
egészen a kikötőkbe újonnan érkező tömegekig.
A fajtád leggyengébbjei
eltűnnek, mint a gyomok.
Meghalnak a rabszolgahajókon, az európai himlőtől,
vagy a földeken, indigó- és gyapotszedés közben.
Igen, de te...
te és az anyád.
Te és az anyád a fajtád legjobbjai vagytok.
Igen. Az anyád.
Sosem hagytam fel a keresésével.
Felforgattam Bostont, New Yorkot.
Minden néger települést. Syracuse-t, Northamptont.
Fenn van valahol Kanadában, és nevet Randalléken. Igen.
Nevet
rajtam.
Igen. És nevet rajtad is.
Ez engem személyesen sért.
És téged is kéne.
De nem hagyom annyiban.
Nem fogom.
Mert ha annyiban hagyom,
akkor elismerem, hogy téves a parancs.
Igen. Nem hagyom.
Nem hagyom.
Ezért vettem neked azt a ruhát.
Hogy elképzelhessem anyádat, ajándékként kiöltözve
a gazdája számára.
Na! Ez jól néz ki.
Ami engem illet, farkaséhes vagyok.
Könnyítenem kell magamon.
Vagy inkább tegyem tönkre ezt a szép ruhát?
Na... Gyere akkor!
Maradj, ahol vagy! Gyerünk!
Gyerünk!
Tudod, egészen eddig
egyszer se kérdeztél a kék szemű társadról, Caesarról.
Esetleg...
megírták az újságok Észak-Karolinában?
Azért újságok vannak ott, abban a fertelmes államban, nem?
Olyan furcsa átmenni Dél-Karolinába most,
hogy az új, civilizált rendszerük van ott.
Ugyanaz a visszataszító hely,
mint ami mindig is volt.
Tudod, a hálóteremben kaptuk el.
Tele volt nagy, színes bőrű ifjakkal,
akikben megint feltámadt a régi félelem, amiről azt hitték, örökre eltűnt.
De csak nézték, amint kivonszoltuk és a kocsihoz vezettük.
Először csak egy kis tömeg gyűlt össze.
Nem volt nagy ügy,
csak egy újabb elkapott szökevény.
De aztán híre ment,
hogy Caesart Georgiában egy fehér fiú megöléséért körözik.
Gyorsabban terjedt, mint valaha hittem volna.
Igen.
Igen, aztán leszólt a polgármester.
“Csak tegyétek a börtönbe!”
Vártunk, de betörtek.
Nagy tömeg lett, körülbelül 40-50 ember,
idősebbek, ami azt illeti.
Maga a seriff nyitotta ki az ajtót.
Igen, szóval lerohanták a börtönt...
és széttépték.
Igen.
A seriff meg csak nézte.
Nem, Caesar...
nagyon derekasan küzdött.
Ezek a civilizált, rendes, dél-karolinai emberek
az iskolaépületeikkel meg a szombat esti összejöveteleikkel,
egyszerűen széttéptek egy felnőtt négert.
Látod,
a végén kiderült,
hogy ők se különböznek az északi szomszédaiktól.
Jól van, uram?
Jól van, hölgyem?
Igen.
Mint mondtam...
Kikaparták azokat a kék szemeit a fejéből,
miközben még lélegzett.
Nézd!
Mit szólsz hozzá?
Igen. Apám se sokat szólt hozzá.
De ott van az asztalon.
Gyere!
Mack!
Mack! Bent vagy?
Itt van.
Szia!
Apa!
Szia!
Azt akarom, hogy egy dolgot ismerj be!
A Nagy Szellem.
Hogy a Nagy Szellem nem létezik.
Te találtad ki, ugye?
Mi a baj?
Mondd ki!
Csak mondd ki!
Gyerünk, mondd ki!
Én leszek a pap.
Feloldozlak.
Ismerd be!
Csak mondd ki!
Ismerd be, hogy nem volt igaz!
Csak mondd ki!
“Nem is létezik.” Mondd ki!
A fenébe is!
A fenébe is! Csak mondd ki!
Bár többet tettem volna,
hogy a fiút
férfivé formáljam.
Nem!
Nem.
Gyere!
Erre!
Ne, kérem!
-Ne, felébreszted! -Engedjen el!
Fel fogod ébreszteni. Cora!
Ne, kérem!
Gyerünk!
Kérem!
Elég!
Légy szíves, Cora, ne csináld!
Felébreszted.
Felébreszted...
Ne...
-Kérlek! -Ne!
-Nem ébreszthetjük fel! -Könyörgök! Ne csinálja ezt!
Hallottad?
Ő...
Kérem, ne!
Ne, kérem!
Csendet! A fenébe!
Semmi baj...
Csak hunyd le a szemed!
Nem igazság.
Egyszerűen nem igazság.
Nem igazság.
És a szellemem felébresztett.
Készítsétek elő a lovakat! Asszonyom!
Asszonyom, várjon! Mit csinál?
Amíg az az ember él, mindig menekülnöm kell.
Nem nyugodhatok.
Nem lehet.
Tudja, mit jelent fehért ölni?
Jól van. Akkor magával megyek.
Nem hagyhatom, hogy visszamenjenek oda.
Szerintem ehhez semmi köze, Mack.
Elhiszem, hogy az öreg Arnold micsoda dühöt szított a hölgyben,
de ez a ház most gyászol.
És az apja csodás ember volt.
Nincs választásom.
Maga mögött kell hagynia az öreg Arnoldot,
amikor ma este felszáll arra a vonatra.
Igen. Ne hagyja, hogy átverje a sántításom!
Az az ember nem hagyhatja el a házat élve, érti?
Nem sok ember van, aki annyi kínt okozott a fajtánknak, mint ő.
A szavát kell adnia.
Nem fog... Nem fog több gondot okozni.
A szavamat adom.
Amikor lejövünk ide, mindig van valami új.
Az állomásfőnök, Mr. Thomas, szereti, ha van hangulata a helynek.
A régi...
és új barátokra!
Egészségetekre!
-Egészségetekre! -Egészségetekre!
-Mi van itt? -Mr. Thomas, mi újság?
Minden rendben. A vonat hamarosan megérkezik.
Ezt már hallottam.
Nem számítottam vendégre.
De... sose túl késő
egy újabb lelket köszönteni nálunk!
Üdvözlöm, fiatalasszony!
Örvendek.
A vallomását, ha kérhetem?
-Mi elmegyünk addig. -Nem, maradjanak csak!
Megírom én magam.
-Köszönöm. -Szívesen.
Lássuk! Aggódott miattad, ugye?
Igen, egész úton aggódott.
Mack?
Jaj, Mack!
Máskor ne hagyd, hogy egy egész üveg whiskyt megigyak!
Igen.
Emlékszel, amikor beosontunk a papa szekrényébe?
Igen.
Jó.
Biztos, hogy nem hagyták itt a kulcsot,
úgyhogy ide kell hoznod egy fűrészt,
vagy talán vésőt és kalapácsot.
Te vagy a kovács.
Értem már.
Értem.
Az öreg teste még ki sem hűlt...
Ahogy akarod.
Át is írom a birtokot rád.
Miért hagynám, hogy az öreg Mack barátom ilyenekkel bajlódjon?
Csakhogy nem a magáé.
Nem akarok fájdalmat okozni magának, Arnold.
De nem a magáé.
Ő sem akart fájdalmat okozni magának. Nem állt szándékában.
Nem?
Nem.
Tudod, az apám mindig nagyon jó véleménnyel volt rólad, Mack.
Igen.
Rólam kevésbé.
Tudom, hogy így van.
Szeretett engem.
De a szeretet... Az egy dolog.
Igen, a szeretet egyszerű.
Téged azonban csodált.
Csodált téged.
Igen. És én féltékeny voltam.
És nagyon dühös.
Őrülten féltékeny. Pokoli mérges voltam mindenre...
És semmire.
Egy Nagy Szellem.
Nagy Szellem.
Nem látta bennem, érted?
Megértettem abból, ahogy rám nézett,
hogy nem látja bennem, de benned látta.
Majdnem összecsinálta magát örömében,
annyira sokat látott belőle benned.
Annyira sokat!
Mack!
Most meg itt vagyunk.
Az öreg fia
és a kedvenc niggere.
Az egyik kiválasztott, a másik kegyvesztett.
Az egyikben ott a szellem, a másikban nincs.
Kimondhatatlan bűnöket követtem el
a te fajtád tagjai ellen.
Hallottam a niggerek könyörgését,
ordítását és jajveszékelését,
ahogy senki más,
kivéve talán Lucifer imádói.
De mondd meg nekem, Mack!
Ezek közül a niggerek közül
szerinted hányban találta volna meg apám a szellemet, amit benned megtalált?
És ha meglátta volna...
az mit számított volna?
Mert tudod, hogy ha a fény kialszik,
csak az árnyék marad,
és a szellem semmi
egy olyan szív akaratához képest, ami csordulásig megtelt
gyűlölettel.
Elbúcsúzni jött?
Igen.
És megtette?
Meg.
Mack?
Tudom, hogy nem hiszed el,
de mindig nagyon sajnáltam
a kútnál történteket.
De úgy látom, elég jól megvagy.
Nem?
Mozogsz és...
Kérhetek egy szívességet?
Csak egy whiskyt.
Nem tudom, csak a régi idők emlékére.
Te válassz!
Megyek, keresek egy fűrészt.
Ne! Kérlek.
Kérlek.
A FÖLD ALATTI VASÚT
A feliratot fordította: Gömöri János