SJETTE KAPITTEL
ORDSPRÅKENE
Ta av henne lenkene.
Unnskyld?
Jeg vil ha henne fri.
Ikke gjør noe dumt.
Følg meg.
Ser man det.
Jeg vet godt at det ikke er den jeg tror det er.
Hallo, Mack.
-Gud bedre! -Jepp.
Godeste herr Ridgeway.
Det er lenge siden.
Ja. Det skal være sikkert.
Det betyr mye for ham at du er her.
Ja, Herre.
Du er sjefen nå, hva?
Nei. Kan ikke si det.
Jeg må bli her, passe på ting.
Etter beste evne.
Kan ikke se at han stoler på noen andre.
Skal du introdusere meg for familien din?
Frue. Lille herremann.
Blir ikke lenge.
Ja. Jeg får vel...
Jeg får skynde meg, komme meg opp dit.
-Ja. Greit. -Se til ham.
-Godt å se deg. -Ja.
Å, du...
...skal passe deg.
Og...
...jeg kommer tilbake.
Gi hestene litt mat.
Ja, herre.
Gjør vogna klar.
Ja, herre.
Denne...
Ta den på deg.
Dette er til...
...å vaske deg.
Og gjør noe med håret.
Vel...
Kan du ikke...
Du også, Homer.
Hatten av ved middagsbordet.
La meg gjette.
Ingen niggere tillatt i denne saloonen?
Nei. Bryr meg ikke om hvem dere er, så lenge dere bruker penger.
Vil bare forsikre meg om at ingen av dere har kopper eller feber.
Marisol!
Vi har en jente her. Hun skal betjene dere.
Greit. Hva skal det være?
Jeg antar... Hva...
Jeg hørte på rullingen
Hva har dere?
Det er enkelt. Lapskaus med kjøtt og poteter. Whisky, øl.
Tre av dem.
En lapskaus? Whisky eller øl?
Tre lapskauser, en whiskyflaske.
Som kunne svare for meg
To glass.
Noe til den lille gutten? Sarsaparilla?
Det var ikke noe svar
Unnskyld meg.
For meg Jeg hørte på graven...
Bli med meg.
Du blir. Til du får bedre manerer.
Bare whiskyen.
Jeg ville at vi skulle ha en godt måltid.
Skoene var ikke mitt førstevalg, men...
...kjolen kler deg.
Er den ren?
Ja. Den er ny.
Vår Cora kan ikke være kledd som gulvet hos en slakter,
eller hva?
Var det hit du pleide å komme med faren din?
Hvis vi delte et måltid utenfor huset, kan jeg ikke huske det.
Hva skjedde med mora di?
Hva skjedde med din?
Min ble.
Mora di ble.
Jeg vet at faren din ble.
Høres ut som den eneste som rømte, var deg.
Takk.
Hvorfor tok du meg med hit?
-Hvorfor gå gjennom ild og svovel... -Jeg kom ikke hit for din del.
Alt handler ikke om deg.
For nesten to måneder siden
ble faren min syk.
Ja. Kollapset på et butikkgulv.
Da jeg fikk høre at han banket på dødens dør,
og nå kan jeg bekrefte
at han har en fot innenfor,
gitt hvordan han ser ut...
Så ja,
jeg kom hit for...
...å vise respekt.
Så Arnold Ridgeway er et menneske allikevel.
Og jeg som trodde du var en demon som drepte folk med kaldt blod.
Du er også morder, Cora.
Ja. Eller hadde du glemt det?
Georgia? Liten gutt?
Han var ikke liten.
"Han var ikke liten."
Ja, det er alltid,
alltid uventede omkostninger.
Jasper, for eksempel.
Du snakker i vei om grunner.
Kaller ting med andre navn, som om det endrer noe å pynte på det.
Det er ikke akkurat det jeg snakker om.
Du og vennen din drepte en liten gutt.
Ja. Man gjør det man må for å overleve.
Jeg er ikke som deg.
Sant nok.
Du hadde rett i det du sa
om at vi finner på en masse unnskyldninger for å skjule ting.
Og de smarte mennene snakker om manifestert skjebne,
som om det var en ny idé.
Du vet ikke hva jeg snakker om, gjør du vel?
Homer! Manifestert skjebne.
Manifestert skjebne, å ta det som er rettmessig ditt, din eiendom,
hva enn du anser den for å være, herre.
Og alle de andre tar sine plasser
så du kan gjennomføre det.
-Veldig bra, Homer. -Takk.
Veldig bra.
Og om det er den røde mann, afrikaneren
eller meksikaneren
som gir avkall på seg selv,
som gir seg selv,
så vi kan få det som er rettmessig vårt.
Mens alle de franske gir fra seg sine territoriale krav.
Eller de engelske og spanske som trekker seg unna.
Faren min likte indianersnakk
om Den store ånden.
Men den eneste ånd verdt å snakke om er den amerikanske ånden!
Den som kalte oss fra den gamle verden til den nye
for å erobre, bygge og sivilisere.
Ja, løfte den lavere rasen. Om ikke løfte, så underlegge.
Om ikke underlegge, så utrydde.
Vår guddommelig foreskrevne skjebne.
Det amerikanske imperativ.
Ja.
Vi har alle vår plass,
du og jeg, slave og slavefanger,
herren og den fargede sjefen.
Alle, fra politikerne
og helt ned til de nyankomne som strømmer inn på havnene.
De svake i din stamme,
de er allerede luket ut.
De dør på slaveskip, de dør av våre europeiske kopper,
på åkrene mens de jobber med indigo og bomull.
Ja, men du...
...du og mora di.
Du og mora di er de beste av deres rase.
Det er sant. Mora di.
Og jeg var på utkikk etter henne hele tida.
Endevendte Boston og New York.
Alle de fargede bosettingene. Syracuse, Northampton.
Hun er oppe i Canada et sted og ler av Randall-folkene. Ja.
Ler...
...av meg.
Ja. Ler av deg.
Og jeg tar meg personlig nær av det.
Og det bør du også.
Og jeg tillater det ikke.
Jeg gjør ikke det.
For hvis jeg tillater det,
da anerkjenner jeg at det er en brist i imperativet.
Ja. Og jeg nekter.
Jeg nekter.
Det var derfor jeg kjøpte kjolen til deg.
Så jeg kunne se for meg mora di pyntet som en presang
for herren sin.
Se der. Det ser godt ut.
Jeg vet ikke med deg, men jeg er skrubbsulten.
Jeg må på toalettet.
Eller skal jeg ødelegge denne fine kjolen?
Kom igjen.
Bli der du er. Gå.
Gå.
All denne tida
har du aldri spurt om din blåøyde ledsager, Caesar.
Kom du...
Kom det i avisene der oppe i Nord-Carolina?
Har de aviser der oppe i den avskyelige delstaten?
Så rart å dra til Sør-Carolina i disse dager,
med det nye siviliserte systemet.
Det er det samme sultne stedet
som det alltid har vært.
Vi fant den i sovesalen.
Alle de store svarte mennene samlet,
fant tilbake til den gamle frykten de trodde de hadde etterlatt.
Men de bare så på mens vi trakk den ut, marsjerte den ut til vogna.
Først var det bare en liten folkemengde.
Det var ikke noe oppstyr,
bare nok en rømling som ble tatt.
Men så spredte ryktet seg
om at Caesar var etterlyst i Georgia for drapet på en hvit gutt.
Det spredte seg raskere enn jeg hadde forestilt meg.
Ja.
Så kom uttalelsen fra borgermesteren.
"Bare sett den i fengsel."
Og vi ventet, men de brøt seg inn.
Det var en stor folkemengde, 40, 50 stykker,
eldre, for å være ærlig.
Det var sheriffen som låste opp døra.
Så de bare stormet fengselet...
...og rev ham i filler.
Ja.
Mens sheriffen bare så på.
Nei, Caesar, han...
Han kjempet tappert.
De siviliserte, anstendige folkene fra Sør-Carolina
med sine skolehus og lørdagskveld-samlinger
bare rev i filler en voksen neger.
Til slutt
viser det seg
at de ikke er forskjellige fra sine naboer i nord.
Går det bra?
Går det bra, frøken?
Ja.
Som sagt...
Plukket de blå øynene ut av hodet hans
mens han fortsatt pustet.
Se.
Hva synes du om den?
Ja. Han var heller ikke så begeistret for den.
Men den er på bordet.
Kom igjen.
Mack?
Mack? Er du der inne?
Der er han.
Hei.
Pappa.
Hei.
Vil bare at du skal innrømme én ting.
Den store ånden.
Den store ånden finnes ikke.
Det var noe du fant på, ikke sant?
Hva er det?
Si det.
Bare si det.
Kom igjen, si det.
Jeg skal være presten din.
Jeg skal gi deg syndsforlatelse.
Innrøm det.
Bare si det.
Innrøm at det var urettferdig.
Bare si det.
"Slikt finnes ikke", si det!
Pokker ta deg!
Pokker ta deg! Bare si det!
Jeg skulle ønske jeg hadde gjort mer
for å gjøre gutten
til mann.
Nei!
Nei.
Her.
Nei. Vær så snill.
-Kom igjen, du vekker ham. -La meg gå.
Du vekker ham. Cora!
Nei, vær så snill.
Kom igjen.
Vær så snill!
Slutt!
Vær så snill, Cora, ikke gjør det.
Du vekker ham.
Du vekker...
Vær så snill, ikke...
-Vær så snill! -Nei!
-Vi kan ikke vekke ham. -Jeg trygler deg. Ikke gjør dette!
Hørte du?
Han...
Vær så snill, nei.
Nei, vær så snill.
Stille! Pokker heller!
Det er greit.
Bare lukk øynene.
Det er ikke rettferdig.
Det er bare ikke rettferdig.
Det er ikke rettferdig.
Og ånden min vekket deg.
Gjør hestene klare. Frue? Frue!
Frue, vent nå litt! Hva gjør du?
Så lenge mannen der oppe puster, vil jeg være på flukt.
Og jeg kan ikke det.
Jeg vil ikke det.
Vet du hva det betyr å drepe en hvit mann?
Greit. Jeg blir med deg.
Jeg kan ikke la dere gå opp igjen.
Slik jeg ser det, angår ikke dette deg, Mack.
Arnold fortjener sikkert all din vrede, frue,
men dette er et hus i sorg.
Og faren hans var en flott mann.
Jeg har ikke noe valg.
Du må legge Arnold bak deg
når du går på jernbanen i kveld.
Ja. Ikke la dere narre av haltingen min.
Den mannen kan ikke forlate huset i live, forstår du?
Det er få som har gitt vårt folk så mye lidelse som ham.
Jeg trenger ditt ord på det.
Han skal ikke plage deg mer.
Det gir jeg deg mitt ord på.
Hver gang vi kommer ned hit, er det noe nytt.
Stasjonsagenten, herr Thomas, liker å opprettholde en stemning.
For venner, gamle
og nye.
Skål, alle sammen.
-Skål. -Skål.
-Hva har vi her? -Herr Thomas, hvordan går det?
Det går. Toget skal komme snart.
Har hørt det før.
Hadde ikke ventet en gjest.
Men... det er aldri for sent
å ønske nok en sjel velkommen til oppdraget.
Velkommen, unge dame.
Hyggelig å hilse på deg.
Vitnesbyrdet ditt?
-Vi skal gi dere litt privatliv. -Nei. Bli.
Jeg kan skrive selv.
-Takk. -Bare hyggelig.
La oss se. Han var bekymret for deg, ikke sant?
Jepp, han var en fortapt sjel underveis.
Mack?
Å, Mack!
Der får jeg for å drikke en hel flaske whisky, Mack.
Ja.
Husker du da vi snoket i pappas barskap?
Det gjør jeg.
Ja.
De lot ikke nøkkelen ligge,
så du må hente saga,
eller kanskje meisel og hammer.
Du er smeden.
Å, jeg forstår.
Jeg forstår.
Fars lik er ikke kaldt ennå...
Som du vil.
Kan tilmed underskrive skjøtet til deg.
Hvorfor la min gamle venn Mack gå gjennom så mye bry?
Det er ikke opp til deg å gi den.
Jeg prøver ikke å gi deg smerte eller noe... Arnold.
Men det er ikke opp til deg å gi den.
Og han prøvde ikke å såre deg. Ikke noe slikt.
Nei vel?
Nei.
Faren min har alltid hatt høye tanker om deg, Mack.
Ja.
Høyere enn han hadde om meg.
Det vet jeg.
Han var glad i meg.
Det å være glad i er én ting.
Å være glad i er enkelt.
Men han beundret deg.
Han beundret deg.
Ja. Og jeg var sjalu.
Så sint.
Bittert sjalu. Jeg var sint som faen på alt...
På ingenting.
En stor ånd.
Stor ånd.
Han fant den ikke i meg. Skjønner du?
Jeg forsto det på måten han så på meg på.
Han fant den ikke i meg, men han fant den i deg.
Holdt på å pisse på seg av lykksalighet.
Han så så mye av den i deg.
Så mye.
Mack.
Men her er vi.
Den gamles sønn
og hans favorittnigger.
Den ene valgt, den andre vanæret.
Én med ånd, én uten.
Jeg har begått uutsigelige forbrytelser
mot deres mørkere menneskelighet.
Jeg har hørt niggere trygle,
skrike og jamre seg
på en måte ingen mann,
så sant han ikke er i ledtog med Lucifer, kan konkurrere med.
Men jeg må spørre deg, Mack.
Hvor mange av de niggerne
tror du min far hadde funnet den ånden i som han fant i deg?
Og da han så den...
...hva kunne han gjøre med det?
For du vet, når lyset er borte
og bare skyggen gjenstår,
er den ånden ingenting sammenlignet
med viljen til et hjerte som er grepet
av hat.
Kom du for å vise respekt?
Ja.
Og har du gjort det?
Ja.
Mack?
Jeg vet du ikke tror det,
men jeg har alltid vært lei meg for...
...brønnen.
Men det virker som det går bra med deg.
Ikke sant?
Går omkring, og...
Kan jeg be deg om en tjeneste?
Bare én whisky?
Jeg vet ikke, for gamle dagers skyld.
Ditt valg.
Jeg skal finne en sag.
Nei. Vær så snill.
Vær så snill.
DEN UNDERJORDISKE JERNBANEN
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Heidi Rabbevåg