KAPITEL SEX
ORDSPRÅKSBOKEN
Ta av kedjan.
Sir?
Hon ska vara ofjättrad.
Gör inget dumt.
Följ mig.
Det var som tusan.
Det kan inte vara den jag tror.
Hej, Mack.
-Gud bevare oss! -Japp.
Gamla mr Ridgeway.
Det var länge sen.
Ja, verkligen.
Det betyder mycket för honom att du är här.
Ja.
Bestämmer du nu?
Nej, sir. Knappast.
Jag måste hålla ett öga på saker och ting.
Så gott jag kan.
Han litar inte på någon annan.
Ska du inte presentera mig för din familj?
Frun, pojk.
Vi stannar inte länge.
Då ska jag...
Då får jag skynda mig.
-Jättebra. -Titta till honom.
-Kul att se dig. -Detsamma.
Åh, du...
uppför dig.
Och...
Jag kommer tillbaka.
Mata hästarna.
Ja, sir.
Gör redo vagnen.
Ja, sir.
Det här...
Sätt på dig den.
Här...
tvätta dig.
Och fixa håret.
Du kan väl...
Du med, Homer.
Ingen hatt vid middagsbordet.
Låt mig gissa.
Inga niggrer tillåtna i salongen?
Jag bryr mig inte om vem ni är, så länge ni betalar.
Så länge ingen av er är sjuk.
Marisol!
Damen här hjälper er.
Vad vill ni ha?
Jag gissar...
Jag lyssnade på uppropet
Vad har ni?
Gryta med kött och potatis. Whisky, öl.
Tre av dem.
En gryta? Whisky eller ölen?
Tre grytor, en whiskyflaska.
Som svarade mig
Två glas, tack.
Vad vill pojken ha? Sarsaparill?
Jag fick inget svar
Ursäkta mig.
För mig själv Jag lyssnade till graven
Kom med mig.
Stanna här tills du lär dig att bete dig.
Bara whisky.
Jag ville att vi skulle äta ordentligt.
Skorna var inte mitt första val, men...
klänningen klär dig.
Är den ren?
Ja. Den är ny.
Vår Cora kan inte vara klädd i trasor,
eller hur?
Brukade du komma hit med din pappa?
Jag minns aldrig att vi åt tillsammans utanför huset.
Vad hände med din mamma?
Vad hände med din?
Min stannade.
Din mamma stannade.
Jag vet att din pappa stannade.
Den enda som rymde är du.
Tack.
Varför tog du mig hit?
-Varför gå igenom allt... -Jag kom inte hit för dig.
Allt handlar inte om dig.
För två månader sedan
blev min far sjuk.
Han kollapsade här på golvet.
Jag fick höra att han var nära slutet,
och jag ser nu
att han har en fot i graven,
med tanke på hur han ser ut.
Ja,
jag kom hit för...
att visa min aktning.
Så Arnold Ridgeway är mänsklig trots allt.
Jag som trodde att du var en demon som mördade folk kallblodigt.
Du är också en mördare, Cora.
Eller har du glömt?
Georgia? Den lilla pojken?
Han var inte liten.
"Han var inte liten."
Det finns alltid
oväntade händelser.
Jasper, till exempel.
Du kan prata om orsaker.
Använd andra ord, men meningen är den samma.
Det är inte vad jag pratar om.
Du och din vän dödade en liten pojke.
Man gör vad man måste för att överleva.
Jag är inte som du.
Sant.
Du hade rätt,
vi kommer på fina ord för att dölja dess mening.
Alla smarta pratar om Ödets manifest
som om det vore en ny idé.
Du vet inte vad jag pratar om, va?
Homer! Ödets manifest.
Ödets manifest, ta vad som är ditt, din egendom,
vad du än anser det vara.
Och de andra som tar sina platser
så du kan ta för dig.
-Bra jobbat, Homer. -Tack, sir.
Väldigt bra.
Oavsett om det är indianer eller afrikaner,
eller mexikaner,
som ger upp sig själva,
ger av sig själva,
så vi kan få det som är vårt.
Alla fransmän som släpper sina territoriella anspråk.
Eller engelsmännen och spanjorerna som försvinner.
Min far gillade indianpratet
om den store anden.
Men den enda anden som betyder något är den amerikanska andan!
Den som kallade på oss från den nya världen,
Erövra, bygg och civilisera.
Lyft upp de mindervärdiga raserna. Om inte, underkuva dem.
Om inte, utrota dem.
Vårt öde såsom föreskrivet av Gud.
Det amerikanska imperativet.
Ja.
Vi har alla vår plats,
du och jag, slavar och slavjägare,
mästaren och den färgade chefen.
Alla från politiker,
ända ner till nykomlingarna i hamnen.
De svaga i din stam,
de är redan utrensade.
Om de dör på slavskeppen, av européernas smittkoppor
på fälten plockandes indigo och bomull.
Men du...
du och din mor.
Ni är de bästa av er ras.
Det är sant. Din mor.
Jag har letat efter henne.
Vände upp och ner på Boston och New York.
Alla färgade nybyggen. Syracuse, Northampton.
Hon är någonstans i Kanada och skrattar åt Randalls.
Skrattar
åt mig.
Ja. Skrattar åt dig.
Jag ser det som en personlig förolämpning.
Det borde du med.
Och jag tillåter det inte.
Nej.
Om jag gör det,
då medger jag att det finns en brist i imperativet.
Och jag vägrar.
Jag vägrar.
Därför köpte jag klänningen åt dig.
Så jag kunde se din mor uppklädd likt en present
åt hennes mästare.
Det ser gott ut.
Jag vet inte hur det är med dig, men jag är utsvulten.
Jag måste uppsöka toaletten.
Eller vill du att jag förstör klänningen?
Kom då.
Stanna där du är.
Gå.
Du har fortfarande inte
frågat om din blåögda vän, Caesar.
Var det...
Var det med i tidningen där uppe i North Carolina?
Har de ens tidningar i den där hemska delstaten?
Märkligt att se South Carolina nu för tiden
med det nya, civiliserade systemet.
Det är samma hemska stat
som det alltid har varit.
Vi hittade den i dess sovsal.
Alla de stora, färgade niggrerna
som återupptäckte rädsla de trodde de lämnat bakom sig.
Men de såg bara på när vi drog ut den till vagnen.
Först samlades en liten grupp.
Det var inga problem,
bara en rymling som fångats in.
Men nyheten spred sig
att Caesar var efterlyst i Georgia för mordet på en vit pojke.
Det spreds snabbare än vad jag kunde ha anat.
Ja.
Sen fick vi order från borgmästaren.
"Fängsla den."
Och vi väntade, men de tog sig in.
Det var säkert 50 personer,
något äldre.
Sheriffen låste upp dörren.
De stormade in i fängelset
och slet honom i stycken.
Ja.
Sheriffen såg bara på.
Caesar, han...
Han gjorde tappert motstånd.
De civiliserade människorna från South Carolina
med sina skolhus och lördagsbjudningar,
de slet en vuxen neger i stycken.
När allt kommer omkring,
visade det sig
att de inte skiljer sig från sina grannar i norr.
Är du okej?
Är du okej, fröken?
Ja.
Som jag sa...
Slet hans blåa ögon ut ur hans huvud
medan han andades.
Titta.
Vad tycker du om det?
Han tyckte inte mycket om det heller.
Men det ligger på bordet.
Seså.
Mack?
Är du där?
Där är han.
Hej.
Pappa.
Hej.
Erkänn bara en sak.
Den store anden.
Den finns inte.
Du hittade på den, inte sant?
Vad är det?
Säg det.
Säg det bara.
Säg det.
Jag är din präst.
Jag ska ge dig förlåtelse.
Erkänn.
Säg det bara.
Det var inte rättvist.
Säg det bara.
"Den finns inte", säg det bara!
Fan ta dig!
Fan ta dig! Säg det bara!
Jag önskar att jag hade gjort mer
för att hjälpa pojken
att bli en man.
Nej!
Nej.
Här.
Nej. Snälla.
-Du väcker honom. -Släpp mig.
Du väcker honom. Cora!
Nej, snälla.
Kom.
Snälla!
Sluta!
Gör det inte, Cora.
Du väcker honom.
Du väcker...
Snälla...
-Snälla! -Nej!
-Vi får inte väcka honom. -Jag ber dig. Gör det inte!
Hörde du?
Han...
Snälla, nej.
Nej, snälla.
Tyst!
Det är okej. Det...
Slut dina ögon.
Det är inte rättvist.
Min ande väckte dig.
Gör hästarna redo. Frun?
Vänta! Vad gör du?
Så länge den mannen lever kommer jag att vara på rymmen.
Jag kan inte.
Jag vägrar.
Vet du vad det betyder att mörda en vit man?
Jag kommer med dig.
Du kan inte gå tillbaka dit.
Du har inget med det här att göra, Mack.
Arnold förtjänar säkert allt det här,
men familjen sörjer redan.
Hans pappa var en stor man.
Jag har inget val.
Du måste lämna Arnold bakom dig
när du når järnvägen inatt.
Låt inte mitt haltande lura dig.
Mannen får inte lämna huset vid liv, förstår du?
Få har orsakat så mycket smärta för oss som han.
Lova mig.
Han ska aldrig besvära dig igen.
Jag lovar.
Det finns alltid något nytt när vi kommer hit.
Stinsen, mr Thomas, gillar att skapa stämning.
För gamla...
och nya vänner.
Skål, allihop.
-Skål. -Skål.
-Vad har vi här? -Hur står det till, mr Thomas?
Bara bra. Tåget anländer snart.
Det har jag hört förut.
Jag väntade inte nån gäst.
Men det är aldrig för sent
att välkomna en ny själ.
Välkommen, unga dam.
Ett nöje att få träffas.
Din vittnesbörd?
-Vi ska låta er vara. -Nej, stanna.
Jag kan skriva det själv.
-Tack. -Varsågod.
Han var orolig för dig, inte sant?
Ja, han var en vilsen själ.
Mack?
Mack!
Säg åt mig att aldrig dricka en hel flaska whisky igen.
Ja.
Minns du när vi smög in i pappas skåp?
Ja.
De har säkert gömt nycklarna,
så du måste hämta sågen,
eller en mejsel och hammare.
Du är smeden.
Jag förstår.
Pappas lik har inte ens kallnat...
Gör som du vill.
Jag skriver över pappren på dig.
Varför låta min vän Mack gå igenom allt besvär?
Det är inte ditt.
Jag vill inte såra dig... Arnold.
Men det är inte ditt att ge bort.
Och han ville aldrig såra dig.
Inte?
Nej.
Min pappa hade alltid höga tankar om dig.
Ja.
Högre än mig.
Jag vet det.
Han älskade mig.
Kärlek är en sak.
Kärlek är enkelt.
Men han beundrade dig.
Han beundrade dig.
Och jag var avundsjuk.
Så arg.
Bitter. Jag var arg på allt...
På inget.
En stor ande.
Stor ande.
Han hittade den inte i mig.
Jag såg det i hans blick,
han hittade den inte i mig, men dig.
Han var helt ifrån sig,
han såg den i dig.
Så mycket.
Mack.
Men här är vi.
Pappas son
och hans favoritnigger.
En utvald, en vanärad.
En med anda, en utan.
Jag har begått obeskrivliga gärningar
mot din mörka släktingar.
Jag har hört niggrer böna,
skrika,
på ett sätt ingen människa,
utan hjälp av Lucifer själv, kan mäta sig med.
Men jag måste fråga dig, Mack.
Hur många av de niggrerna
tror du bar på anden min far såg i dig?
Och om han såg den...
vad kunde han ha gjort?
När ljuset är borta
och endast skuggorna kvarstår,
då är anden inget jämfört
med viljan i ett hjärta
fullt av hat.
Kom du för att visa din aktning?
Ja.
Har du gjort det?
Ja.
Mack?
Du tror mig inte
men jag har alltid varit ledsen
för brunnen.
Men du verkar klara dig bra.
Ja?
Går omkring och...
Kan jag be om en tjänst?
Bara en whisky.
För gamla tiders skull.
Ditt val.
Jag ska hitta en såg.
Nej. Snälla.
Snälla.
DEN UNDERJORDISKA JÄRNVÄGEN
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson