"Kun ihmiskunnan tapahtumien saatossa
"yhdelle kansalle tulee tarve purkaa poliittinen side,
"joka on liittänyt sen toiseen,
"ja nousta maailman valtojen joukkoon
"omaan, samanarvoiseen asemaansa,
"joka sille luonnon ja Jumalan lakien mukaan kuuluu.
"Pidämme itsestäänselvinä totuuksina,
"että ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi,
"että luoja on antanut heille tietyt luovuttamattomat oikeudet,
"joihin kuuluvat elämä, vapaus
"ja oikeus tavoitella onnea.
"Oikeuksien turvaamiseksi
"on perustettava hallituksia,
"jotka käyttävät valtaa kansalaisten suostumuksella.
"Jos jokin hallitus alkaa toimia näiden tavoitteiden vastaisesti,
"kansalla on oikeus muuttaa tai kumota se
"ja perustaa uusi hallitus
"sellaisille periaatteille ja vallan järjestykselle,
"jotka parhaiten edesauttavat kansan turvallisuutta ja onnea.
"Jos kuitenkin toistuvilla väärinkäytöksillä ja anastuksilla
"jonkin tietyn päämäärän mukaisesti
"kansa pyritään alistamaan absoluuttiseen despotiaan,
"on kansalla silloin oikeus ja velvollisuus kaataa hallitus
"ja osoittaa uudet tulevaisuutensa vartijat."
Kiitos.
Häkellyttävää.
Kiitän Mollya tunteikkaasta luvusta.
Lasten suusta tulee totuus.
Veljet ja sisaret, uskon, että tässä on tulevaisuus.
Kiitos, Molly.
KAHDEKSAS LUKU
INDIANA - SYKSY
Cora-neiti.
Georgina.
Olette opettaneet pikkaninnit puhumaan kauniisti.
Täällä ei ole pikkaninnejä, vain lapsia.
Anteeksi. En minä...
Ei se mitään.
Usein on niin, että kun mieli vapautuu,
täytyy unohtaa yhtä paljon kuin oppia, ymmärrätkö?
Ymmärrän.
Tuo grillin tuoksu tuo veden kielelle.
Minulla olisi kysymys lapsista.
Kysy vain.
He puhuvat niin kauniisti,
mutta ymmärtävätkö he niitä hienoja sanoja?
Eivät.
Mutta jos jotain ei ymmärrä tänään, sen voi ymmärtää huomenna.
Esimerkiksi pikku-Mollyn lukema itsenäisyysjulistus.
Se on kuin kartta.
Sen oikeellisuuteen luottaa,
mutta siitä voi varmistua vain itse kokeilemalla.
Uskotko sinä siihen?
En tietenkään.
Olen värillinen nainen Amerikassa.
Mutta jokaisen pitää kokeilla itse.
Ymmärrätkö?
Mennäänpä katsomaan grilliä.
Miten kaikilla sujuu?
-Hyvin. -Hienoa.
Toivon, että olette viihtyneet.
Tavallisesti mieheni puhuisi,
mutta hän ei alennu lausumaan sanoja tänään.
Joudutte tyytymään minuun.
Lupaan yrittää parhaani.
No niin.
Olin koko päivän kellarissa.
Sitten nousin katsomaan tätä Jumalan lahjaa.
Tätä kaunista taivasta.
Noita sikoja.
Tätä hienoa maapalaa.
Haluan kiittää
miestäni tämän tontin hankkimisesta.
Herra tietää, että kun tulimme tänne,
he eivät tienneet värillisen rakkaudesta ja ilosta, joka hänessä virtaa.
Pellolla ollessani,
kun kuulen pienokaiset lammella
porskuttamassa ilman huolen häivää,
tai kun...
kun löydän joukostamme uusia ääniä, jotka ovat tulleet kaukaa,
mutta joilla on meidän puhtimme ja voimamme luissaan,
silloin muistan aina luottaa siihen,
että mitä päätöksiä tulevaisuudessa teemmekään,
tämä tila, tämä yhteisö on hyvissä kantimissa.
Lupaan, että lopetamme pälätyksen
ja käymme näiden herkkujen kimppuun aivan kohta.
Tuoksuu hyvältä, vai mitä?
Kyllä.
Mutta noustaan ensin seisomaan
ja liitetään kädet.
Herra, siunaa pöytämme.
Sua kaikkialla palvomme.
Siunaa pöydän antimet.
Jaa ateria kanssamme.
Aamen.
Olet epäilemättä hyväsydäminen,
mutta pelkään, että tällä kertaa toit ison murheen kotiimme.
Niinkö?
Vaimoni kuuli, että uusin löydökki on etsintäkuulutettu.
Ei.
Useimpia meistä etsitään syystä tai toisesta.
Ei minua, veli.
Ei minua.
Oli miten oli,
Cora kuuluu tänne.
Siinä kuin muutkin.
Hän saa itse kertoa, mitä hän pakenee
tai mitä etsii, kun on valmis.
Älä käytä häntä tekosyynä rautatien vastustamiselle.
En vastusta rautatietä.
En vastusta.
Minulla ei ole mitään tyttörukkaa vastaan,
mutta olet naiivi, jos luulet, että valkoiset antavat pitää paikan,
jos ärsytämme heitä julkeudellamme.
Julkeudella?
Mistä lähtien eläminen
ja oman maan viljeleminen on ollut julkeaa?
Toki minä
arvostan ajatuksiasi, veli Mingo.
Pidän ne mielessäni asioita hoitaessani.
Tätä hyvää ateriaa sulatellessanne
esittelen teille kunniavieraamme.
Täällä jo jonkin aikaa olleet
tunnistavat hänen komeat kasvonsa.
Ne miellyttävät monien silmää.
Tämä ansioitunut nuori taiteilija
lukee meille otteen tulevasta runokokoelmastaan.
Veljemme Rumsey Brooks.
Saanko kysyä,
onko kansamme henki tänään läsnä täällä Valentinen tilalla?
"Tääl' näin häilyvän ihmeen
"Se asettui ylle peltojen
"Leijuen siivillä enkelten
"Kohottain liekehtivän kilven
"Siin' oli kyyneleet, veri, liha, luu ja nahka
"Äänet menneet, tulevat
"Sielut ylevät tän kansan
"Ol' taivaasta palannut, langennut enkeli
"Veremme perinnön soturi
"Sytyttäin Apollonin liekin
"Kaikkiin kuolevaisiin"
Veli Rumsey.
Kun hän alkoi lausua runoa,
arvasin, että juokset pois.
Olen ollut täällä kuukauden,
ja tiedät jo luonteeni ja tapani.
En toki.
Minä vain
panen merkille.
Toivo, ettei Red huomaa.
Sillä tavalla.
Näytät oikein sievältä.
Kun hymyilet.
Olet toki muutenkin sievä, mutta voi tuota hymyä.
Mitä se Rumsey sanoi?
"Sytyttää Apollonin liekin, joka kytee kaikissa kuolevaisissa."
Pidä suusi kiinni.
En pidä.
Varo jalkojani!
Puhuitte kauniita sanoja, herra Brooks.
Jos kerron suruistani, saatteko ne kuulostamaan kauniilta?
Voin toki yrittää.
Niin.
Voitte varmasti.
No.
Hyvä on.
Mitä?
Ole hyvä.
Kerro surusi.
Tuntuu, että maa polttelee jalkojen alla.
Valentinet miettivät
kaikkien siirtämistä länteen päin.
Puhuvat, että meidän pitäisi mennä kauemmas valkoisista.
Ottaa etäisyyttä orjavaltioihin.
Kuulostaa järkevältä.
Mingo on eri mieltä.
Mingolla on erilaiset suunnitelmat.
Hän haluaa
ottaa valkoisia liikemiehiä mukaan viinintuotantoon,
mutta heille pitäisi antaa myönnytyksiä.
Millaisia?
Kaupunkilaiset ovat kimpaantuneet tänne ilmestyneistä karkureista.
Mingon mielestä pitää antaa
vakuudet, ettei häiriöitä enää tule.
Siksikö hän katsoo minua kuin toukkaa lihassa?
Hän ei edes tiedä koko totuutta.
Mingo ei puhu kaikkien puolesta.
Milloin päätös tehdään?
En ole varma, mutta
pian.
Saavatko kaikki äänestää?
Saavat.
Sinäkin.
Miksi katsot minua noin?
Miten?
Katsot minua omituisesti.
Olet oikein sievä, kun hymyilet.
Olet toki muutenkin sievä, mutta voi tuota hymyä.
Cora-neiti.
Voisi luulla, että pilkkaat.
Tämä viiva on rakkausviivasi.
Tämä poikki kulkeva.
-Tiedätkö, mitä se tarkoittaa? -En, mutta sinä varmaan kerrot.
Tervehdys, Sybil.
Samson.
Royal.
Kas vain.
Täytyy lähteä tästä.
En halua valvottaa neitejä.
Oli oikein mukava rupatella.
Ilo oli minun puolellani, Royal.
VUOKRAHUONEITA
Tervehdys, herra Valentine.
Herra tuomari.
Luulin, että jäät sinne lehmien alle.
Ole hiljaa.
Cora!
Eivät he sinua etsi.
Cora, eivät he sinua etsi.
Vannon, etteivät he etsi sinua.
Hän osoitti minua.
Hän osoitti meitä.
Ja viiniköynnöksiä.
Täällä epäillään vain sellaisia, jotka piileskelevät.
Meillä on täällä Indianassa säännöt ja lait.
Orjanmetsästäjä ei saa mennä kenenkään tontille
ilman paikallistuomarin lupaa.
Ja tuomari
on perso juomalle.
Me pidämme huolen siitä, ettei hän ole koskaan kuivin suin,
vaan hänellä on aina Valentinen viiniä ulottuvillaan.
Hän puolestaan takaa, että ennen orjanmetsästäjän tuloa...
KARANNEITA ORJIA PALKKIO 100 $
...ehdimme toimittaa etsityn henkilön piiloon.
Olet turvassa täällä.
Olet turvassa.
Saanko liittyä seuraasi?
Saanko katsoa?
Näinkö sinä teit?
Tulitko koko matkan rautatietä?
Tulin.
Ja jätin kaikki ne ihmiset.
Cora.
Tiedän, että huomenna on työpäivä,
mutta sinulla oli melkoinen päivä.
Ajattelin,
että voisimme tehdä jotain muuta.
Me kahdestaan.
Täällä on paljon paikkoja, joita et ole nähnyt.
Haluaisin
viedä sinut kierrokselle.
Saisit tuulettaa päätäsi.
Sopii.
Tehdään niin.
Älä pelkää.
En aio ampua ketään.
Minä vain
en ole nähnyt kovin paljon mustia ase kädessä.
Ennen tänne tuloani.
Perustuslaki sallii tämän.
Se löytyy kirjastosta.
Odotas.
Ota se käteesi.
Noin.
Sinä olet sen isäntä,
ei toisin päin.
Laita se tottelemaan sinua.
Tämä on vaikeaa.
Se vaatii vain totuttelua.
Siihen on eräs niksi.
Kuvittele jotain, johon yrität osua.
Tai vaikka jotakuta henkilöä.
Mikä hänen nimensä on?
Sinusta huokuu suru.
Tietäisinpä sen syyn.
Haluaisin auttaa sinua.
Olet vapaana syntynyt, etkö olekin?
Karkurina
jättää monta asiaa taakseen.
Niitä ei voi olla ajattelematta.
Ne ovat kuin itsestä puuttuvia paloja.
Se tuntuu raskaalta.
Taakalta.
Niin varmasti.
Sinulla tuntuu olevan raskaampi menneisyys kuin kellään muulla.
Se taakka, josta puhut.
En tiedä, miten kukaan kykenee
kantamaan sellaista sielussaan.
Haluan näyttää sinulle jotain.
Lantakin tuoksuu paremmalta.
Aikansa maatilalla oltuaan lannan hajusta alkaa pitää.
Mitä sinä kaivat?
Kohta näet.
Siinä.
Maailmassa ei ole mitään, mihin musta väki ei pysty.
Haluatko mennä katsomaan?
Pärjäätkö sinä?
Älä katso liikaa alas, ettet ala pelätä.
Tänne ei mahdu lokomotiivi.
Tunneli näet kapenee vähän matkan päässä.
Tämä ei johda pääradalle.
Minne sitten?
Tämä oli ennen minun aikaani.
Konduktööri, jonka tilalle tulin, näytti minulle.
Tässä.
Menin resiinalla jonkin matkaa.
Alkoi ahdistaa. Seinät alkoivat halailla kuin mummi humalassa.
Sanon tätä aavetunneliksi.
Sitä ei ole tietääkseni käytetty.
Talon omisti muuan kenraali vapaussodan aikaan.
Vaikea uskoa, että joku asui siinä.
Vanhoja nauloja ja rikkaruohoja täynnä,
kuin maa yrittäisi niellä sen kitaansa.
Ehkä se ei alakaan talon alta.
Vaan jostain
täältä mustasta aukosta.
Ehkä tämä ei ole alku
vaan loppu.
Pistää miettimään, onko pakopaikkoja olemassakaan.
Vain paikkoja, joista paeta.
Miksi toit minut tänne?
Halusin näyttää tämän,
koska olet nähnyt rautatietä enemmän kuin muut.
Jotta näet, miten kaikki liittyy yhteen.
Tai sitten ei.
Olen pelkkä matkustaja niin kuin muutkin.
Toki, mutta etkö ymmärrä,
että maanalainen rautatie on muutakin kuin konduktöörit?
Tekin kuulutte siihen.
Pienet sivuraiteet, isot pääradat,
uusimmat lokomotiivit, vanhat veturit,
orvot pikku resiinatkin.
Mutta
kukaan meistä ei saa selvyyttä tästä.
Ehkä sinä saat.
Minäkö?
En tiedä, miksi tämä on täällä tai mitä se merkitsee.
Tiedän vain, etten jaksa enää paeta.
Älä sitten pakene.
Cora?
Cora!
-Cora! -Älä koske minuun!
Sinusta huokuu suru.
Tietäisinpä sen syyn.
Haluaisin auttaa sinua.
Hei, Cora.
Hei.
Miten sujuu?
Siinähän se.
Onko kaikki hyvin?
Olet kysynyt 20 kertaa sunnuntain jälkeen.
Vastasin jo.
Niinpäs olenkin.
Ja sinä vastasit.
Mitä sinä haluat?
Haluan pyytää anteeksi.
Pyydän anteeksi sitä...
Pyysit jo.
Pyysit jo, Royal.
Jätä minut rauhaan.
Meillä on tehtävä etelässä.
Red ja Samson lähtevät parin päivän päästä.
Pyysivät kolmatta mukaan.
Vaarallinen reissu. Olen tovin poissa.
Voin pyytää heitä ottamaan toisen.
-Kysyn sinulta. -Mitä?
Se, mitä välillämme tapahtui, ei liity sinuun mitenkään.
Tee, mitä haluat.
Älä minusta huolehdi.
Olipa pitkä päivä.
Anteeksi.
Päätäni alkoi jomottaa.
JUNA-AIKATAULU
ASEMAT - SAAPUU - LÄHTEE
SULJETTU
RAITEET
Seuraava!
Mistä olet tulossa?
Indianasta.
Nimi?
Randall.
Cora Randall.
Vapaa vai karannut?
En ole varma.
Missä olet antanut todistuksesi?
Kerroin tarinani Georgiassa,
Etelä-Carolinassa, Pohjois-Carolinassa ja Tennesseessä.
Pitkä matka.
Niin minulle on sanottu.
Entä Indianassa?
Anteeksi?
Kerroit tarinasi kaikkialla muualla.
Entä Indianassa?
Kerroin kyllä.
Kerroitko?
Kerroitko todella tarinasi?
Tästä ei löydy Cora Randallia.
Ei voi olla totta.
On se.
Emme voi siirtää sinua eteenpäin,
ellemme vahvista todistustasi.
En voi jäädä tänne.
En tunne ketään.
Eivät tunteneet äidit ja isätkään, kun toivat meidät tänne.
Katso ympärillesi.
Katso, mitä olemme tehneet.
Tarkistamme Indianan matkustajaluettelot hetkessä.
Jos kertomasi löytyy niistä, siirrämme sinut eteenpäin.
Hyvä on.
Mitä teen sillä välin?
Hanki uusia ystäviä.
Seuraava!
Tässä.
Kiitos.
Tämä on taivaallista.
Afrikkalaiset osaavat rakentaa maanalaisen paikan,
jossa saa maailman parasta kahvia.
Onko kaikki hyvin?
Tässä on sulattelemista.
Olemmeko maan pinnalla vai alla?
Riippuu siitä, mistä on tulossa.
Kyllä.
Onko muu maailma vielä tuolla?
On tietysti.
Missä luulet olevasi, kuussako?
Voinko mennä ulos odottamaan?
Et.
Et taida olla vielä valmis siihen.
Cora!
Olen täällä, Cora.
Lovey tässä.
Seisot junalaiturilla.
Pelkäät jääväsi junasta, ajan orjana.
Niin paljon on sanomatta seuralaisellesi,
niin vähän aikaa löytää sanat.
Vuodet ovat haudanneet yksinkertaiset sanat alleen.
Niiden puhumiseen olisi paljon aikaa,
elleivät vuodet olisi peittäneet niitä.
Konduktööri kulkee edestakaisin laiturilla
ja pohtii, mikset puhu.
Olet tahra hänen laiturillaan ja aikataulussaan.
Puhu, löydä sanat.
Juna lämpenee lähtöä varten.
Et löydä sanoja.
Sanat eivät anna sinun löytää niitä ennen lähtöä.
Sanakaan ei kulje sinun ja seuralaisesi välillä.
On myöhä. Paikkasi odottaa.
Sanojen yksinkertaisuus ja totuus on vain puolet taistelusta.
Juna on lähdössä.
Juna on aina lähdössä, etkä ole löytänyt sanoja.
Saisinko tämän tanssin?
Saat.
Näytät
varsin korealta tänä iltana, neiti Cora Randall.
Samoin sinä, Caesar Garner.
Onko niin?
On.
Hienot hepenet sopivat sinulle.
Samoin sinulle, herra Garner.
Samoin sinulle.
Kauanko tämä kestää?
Niin kauan kuin tarvitset.
Royal lähti.
Anteeksi?
Hän otti ja lähti.
Myöhään illalla kahden miehen kanssa.
Pakkasi paljon tavaraa mukaan.
Näytti viralliselta asialta.
Milloin hän palaa?
Mistä minä tiedän?
Näytänkö hänen äidiltään?
MAANALAINEN RAUTATIE
Tekstitys: Suvi Niemelä
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen