‫"כאשר במהלך המאורעות האנושיים‬
‫"יראה עם צורך להתיר את הקשרים המדיניים‬
‫"שחיברוהו אל עם אחר‬
‫"ליטול לעצמו מעמד נפרד ושווה בקרב המעצמות בעולם,‬
‫"מעמד בו מזכים אותו‬
‫"חוקי הטבע ואלוהי הטבע.‬
‫"אנו סבורים שאמיתות אלה ברורות מאליהן,‬
‫"שכל בני האדם נבראו שווים,‬
‫"ובוראם העניק להם זכויות שאין ליטול מהם,‬
‫"ביניהן חיים, חירות‬
‫"והחתירה אחר האושר.‬
‫"כדי להבטיח זכויות אלה,‬
‫"מוקמות בקרב בני האדם ממשלות,‬
‫"השואבות את סמכויותיהן הצודקות מהסכמתם של הנשלטים,‬
‫"ובכל פעם שצורת ממשל כלשהי הופכת הרסנית ביחס לזכויות אלה,‬
‫"הרי שזכותו של העם לשנותה או לבטלה,‬
‫"ולהקים ממשלה חדשה‬
‫"שיסודותיה מושתתים על עקרונות אלה והיא מארגנת את סמכויותיה‬
‫"כך שבעיני העם היא המתאימה ביותר להגשמת ביטחונו ואושרו.‬
‫"אך בשעה ששורה ארוכה של עוולות ופגיעות‬
‫"הנמשכת ללא שינוי לאורך זמן‬
‫"וחושפת מזימה להעמידם תחת עריצות מוחלטת,‬
‫"הרי זו זכותם, ואף חובתם, להתנער מממשל מעין זה,‬
‫"ולהעמיד שומרים חדשים על ביטחונם לעתיד לבוא."‬
‫תודה.‬
‫אני המום.‬
‫אני רוצה להודות למולי על הדקלום מלא הרגש.‬
‫מפי עוללים.‬
‫אחיי ואחיותיי, אני מאמין שאנחנו מסתכלים על העתיד.‬
‫תודה, מולי.‬
‫פרק 8‬
‫סתיו באינדיאנה‬
‫מיס קורה.‬
‫ג'ורג'ינה.‬
‫לימדת את הכושונים הקטנים איך לדבר.‬
‫אין כאן כושונים קטנים, קורה, רק ילדים.‬
‫אני מצטערת, לא...‬
‫זה בסדר, קורה.‬
‫לפעמים, כשהנפש משתחררת סוף סוף,‬
‫האדם צריך לשכוח לא פחות מכפי שהוא לומד, את מבינה?‬
‫אני מבינה, כן.‬
‫בחיי, הברביקיו הזה גורם לי לרייר.‬
‫אבל אני יכולה לשאול משהו על הילדים?‬
‫כמובן, קורה.‬
‫הם מדברים מצוין, אבל...‬
‫הם מבינים את המילים המסובכות האלה?‬
‫לא.‬
‫אבל מה שהם לא מבינים היום הם יבינו אולי מחר.‬
‫קחי לדוגמה את "הצהרת העצמאות" שדקלמה מולי הקטנה.‬
‫זה כמו מפה.‬
‫את מניחה שהיא נכונה,‬
‫אבל את יכולה לדעת רק כשאת יוצאת ובוחנת אותה בעצמך.‬
‫את באמת מאמינה בזה?‬
‫ודאי שלא, קורה.‬
‫אני אישה צבעונית שגרה באמריקה.‬
‫אבל כל אחד צריך לצאת ולבחון את זה בעצמו.‬
‫הבנת?‬
‫עכשיו בואי נראה מה עם הברביקיו.‬
‫מה שלום כולם?‬
‫- טוב. - טוב, טוב, טוב.‬
‫אני מקווה שהיה לכם יום נעים.‬
‫בדרך כלל בעלי היה נואם כאן,‬
‫אבל הוא שמח מכדי לנאום,‬
‫אז תיאלצו להסתפק בי‬
‫ואני בהחלט אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫אז...‬
‫הייתי במרתף כל היום‬
‫ואז עליתי כדי לראות איזו מתנה נתן לנו האל.‬
‫השמיים היפים האלה,‬
‫החזירים האלה‬
‫וחלקת האדמה המפוארת הזאת.‬
‫אני רוצה לעצור רגע‬
‫כדי להודות לבעלי ולשבח אותו על השגת שטר הקניין לאדמה הזאת.‬
‫ידוע לכול שכשהגענו לכאן,‬
‫לא היה להם מושג על האהבה והשמחה הצבעוניות שזורמות בעורקיו.‬
‫לכן, כשאני כאן בשדות,‬
‫כשאני שומעת את הקטנטנים ליד הבריכה,‬
‫מנפנפים וחובטים ללא דאגות,‬
‫כשאני...‬
‫כשאני מוצאת קולות חדשים כאן בינינו, שהגיעו ממקומות רחוקים,‬
‫אך יש בהם אותו כוח, אותו חוזק, שיש לאנשינו בעצמותיהם,‬
‫זה מזכיר לי להיות רגועה ולדעת‬
‫שלא חשוב מה נחליט בהמשך,‬
‫החווה הזאת, הקהילה הזאת, נמצאת במצב טוב.‬
‫אני מבטיח שנפסיק את הקשקושים האלה‬
‫ונתחיל לאכול מיד.‬
‫זה באמת מריח טוב, נכון?‬
‫כן.‬
‫אבל קודם, בואו נקום...‬
‫ונשלב ידיים.‬
‫היה נוכח בשולחננו, אלי.‬
‫היה כאן ובכל מקום אהוב.‬
‫ניסים אלה מברכים אותנו ומבטיחים...‬
‫שנסעד איתך יחדיו.‬
‫אמן.‬
‫אין ספק שיש לך לב זהב, אחי,‬
‫אבל אני חושש שהבאת צרות רבות מדי על ביתנו הפעם.‬
‫באמת?‬
‫אשתי היקרה שמעה שהתועה האחרונה שלך היא אישה מבוקשת.‬
‫לא.‬
‫רוב האנשים כאן מבוקשים על דבר זה או אחר.‬
‫לא אני, אחי.‬
‫לא אני.‬
‫כך או כך,‬
‫קורה שייכת לכאן.‬
‫כמו כל אחד מאיתנו.‬
‫והיא זאת שצריכה לספר ממה היא בורחת‬
‫או אל מה היא בורחת בזמן שתבחר.‬
‫אל תשתמש בה כדי להעלות את הבעיות שיש לך עם המסילה.‬
‫אני לא מתנגד למסילה.‬
‫אין לי דבר נגד הנערה המסכנה,‬
‫אבל אתה תמים אם אתה חושב שהלבנים יסכימו שנישאר כאן‬
‫אם נמשיך לתגרות בהם עם היהירות שלנו.‬
‫יהירות?‬
‫ממתי לחיות ולנשום‬
‫ולעבד את האדמה ששייכת לך זאת יהירות?‬
‫אני...‬
‫מעריך את מחשבותיך, האח מינגו.‬
‫ואדאג לזכור אותן כשאחזור לענייניי.‬
‫בזמן שכולכם מעכלים את הארוחה הטובה הזאת,‬
‫יש לנו אורח מכובד בחווה היום.‬
‫מי מכם שנמצא איתנו כבר זמן מה‬
‫יזהה את פניו היפות.‬
‫אני יודע שכמה מכם חושבים שהוא נאה.‬
‫איש צעיר ומצטיין באומנות,‬
‫בא לקרוא לנו מאסופת השירים שלו,‬
‫אחינו, רמזי ברוקס.‬
‫אם יורשה לי לשאול,‬
‫האם נשמת עמנו נמצאת איתנו כאן בחוות ולנטיין היום?‬
‫"ראיתי פלא מנוקד‬
‫"נח על השדות‬
‫"מרחף על כנפי מלאך‬
‫"מנופף במגן נוצץ‬
‫"של דמעות ודם, ובשר ועצמות ועור‬
‫"מכל הקולות... שבאו ונעלמו‬
‫"נשמות קרוביי היפהפיות‬
‫"מן השמיים חזר מלאך שנפל‬
‫"חייל של מעשי מורשת‬
‫"להזין את הגחלת האפולונית‬
‫"בכל בני התמותה"‬
‫האח רמזי.‬
‫ברגע שהשיר התחיל‬
‫ידעתי שתברחי.‬
‫עבר רק חודש‬
‫ואתה כבר מכיר את דרכיי, מר רויאל?‬
‫לא, גברתי.‬
‫רק...‬
‫אבחנה.‬
‫תתפללי שרד לא יתפוס אותך.‬
‫הנה.‬
‫את יפה ככה,‬
‫כשאת מחייכת.‬
‫כלומר, את יפה בכל מקרה, אבל בחיי, כשאת מחייכת ככה...‬
‫מה רמזי אמר?‬
‫"להזין את הגחלת האפולונית בכל בני התמותה."‬
‫שתוק.‬
‫לא אשתוק.‬
‫תיזהר!‬
‫אתה אומר מילים יפות, מר ברוקס.‬
‫אם אתן לך את צערי תגרום לו להישמע יפה?‬
‫אנסה בהחלט. כן.‬
‫כן.‬
‫אני בטוחה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫מה בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫תני לי את צערך.‬
‫רויאל, אני מרגישה שמשהו גדול עומד לקרות.‬
‫הזוג ולנטיין משתעשע במחשבה‬
‫לעזוב ולהעביר את כולם מערבה.‬
‫אומרים שאנחנו צריכים להתרחק יותר מהלבנים,‬
‫לצבור מרחק ממדינות העבדות.‬
‫נשמע לי הגיוני.‬
‫מינגו לא מסכים.‬
‫למינגו יש תוכניות אחרות לחוות ולנטיין.‬
‫הוא רוצה...‬
‫להכניס כמה אנשי עסקים לבנים מהעיירה לעסקי היין שלנו,‬
‫אבל צריך להציע להם ויתורים.‬
‫איזה?‬
‫היו כמה ויכוחים על בורחים שצצו בעיירה שלהם.‬
‫ומינגו טוען שהם צריכים...‬
‫שנבטיח שלא יהיו עוד בעיות כאלה.‬
‫לכן הוא הסתכל עליי כאילו אני רימה על בשר?‬
‫והוא אפילו לא יודע את כל האמת.‬
‫מינגו לא מדבר בשם כולם.‬
‫אז מתי הם יחליטו?‬
‫אני לא יודע, אבל...‬
‫בקרוב.‬
‫כולם יכולים להצביע?‬
‫כן, גברתי.‬
‫אפילו את.‬
‫למה את מסתכלת עליי ככה?‬
‫איך?‬
‫את מביטה בי באופן מוזר, מיס קורה.‬
‫אתה יפה ככה, כשאתה מחייך.‬
‫כלומר, אתה יפה בכל מקרה, אבל בחיי, כשאתה מחייך ככה...‬
‫מיס קורה.‬
‫את עלולה לגרום לגבר לחשוב שאת לועגת לו.‬
‫הקו הזה הוא קו האהבה שלך.‬
‫מגיע עד לכאן.‬
‫- את יודעת מה זה אומר? - לא, אבל אני בטוחה שתגיד לי.‬
‫שלום, מיס סיביל.‬
‫סמסון.‬
‫רויאל.‬
‫שלום.‬
‫כדאי שאזוז.‬
‫אני לא רוצה לעכב אתכן, בנות.‬
‫היה תענוג לדבר איתך, מיס קורה.‬
‫התענוג כולו שלי, רויאל. כולו שלי.‬
‫פונדק וויי‬
‫חדרים להשכרה‬
‫שלום, מר ולנטיין.‬
‫כבוד השופט.‬
‫חשבתי שלא יוציאו אותך מתחת לפרות.‬
‫תשתוק.‬
‫קורה!‬
‫קורה, הם לא מחפשים אותך.‬
‫בבקשה, אני נשבע, הם לא מחפשים אותך.‬
‫היא הצביעה עליי.‬
‫היא הצביעה עלינו.‬
‫היא הצביעה על הגפנים.‬
‫האנשים היחידים שמעוררים כאן חשד הם האנשים שמתחבאים.‬
‫באינדיאנה יש חוקים. יש לנו חוק וסדר.‬
‫לוכד עבדים לא יכול לדרוך על אדמתו של אדם‬
‫מבלי שהשופט המקומי ייתן צו.‬
‫השופט...‬
‫הוא אוהב לשתות.‬
‫אז אנחנו מוודאים שלא תחסר לו טיפה‬
‫של יין ולנטיין האדום היפה בכל רגע שבו הוא מושיט יד לבקבוק‬
‫ובתמורה, לפני שלוכד עבדים דורך על אדמתנו...‬
‫עבדים נמלטים פרס 100 דולר‬
‫אנחנו מוודאים שמי שהוא מחפש ייעלם.‬
‫את בטוחה כאן, קורה.‬
‫קורה, את בטוחה.‬
‫אני יכול להצטרף אלייך?‬
‫אפשר?‬
‫לאבי‬
‫סיזר‬
‫גרייס‬
‫את עשית את כל זה?‬
‫עברת את כל הדרך הזאת במסילה?‬
‫כן.‬
‫ונטשתי את כל האנשים האלה.‬
‫קורה.‬
‫אני... אני יודע שמחר יום עבודה, אבל...‬
‫בהתחשב ביום שהיה לך...‬
‫חשבתי לעצמי,‬
‫אולי נוכל לעשות משהו שונה?‬
‫רק את ואני.‬
‫יש כאן הרבה דברים שאני יודע שלא ראית.‬
‫אשמח...‬
‫לקחת אותך לסייר בסביבה...‬
‫לנקות את הראש.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני לא מתכוון לירות באף אחד בקרוב.‬
‫פשוט...‬
‫אני חושבת שלא ראיתי אף פעם כל כך הרבה שחורים עם כלי נשק.‬
‫עד שהגעתי לכאן.‬
‫זה בחוקה.‬
‫היא נמצאת בספרייה.‬
‫הנה.‬
‫תחזיקי אותו.‬
‫כן.‬
‫כאן את האדון שלו,‬
‫לא להפך.‬
‫תגרמי לו לעשות מה שאת רוצה.‬
‫זה קשה.‬
‫כן, צריך להתרגל לזה.‬
‫הטריק הוא...‬
‫לחשוב על משהו שאת רוצה לפגוע בו...‬
‫או מישהו, במקרה הצורך.‬
‫מה השם שלו?‬
‫יש בך עצב.‬
‫הלוואי שהייתי יודע מה מקורו.‬
‫הלוואי שיכולתי לעזור לך לסלקו.‬
‫נולדת חופשי, נכון?‬
‫כשאתה אדם שבורח...‬
‫הרבה דברים נשארים מאחור.‬
‫קשה שלא לחשוב עליהם.‬
‫זה כאילו שחתיכה ממך חסרה.‬
‫זה כבד.‬
‫כמו מעמסה.‬
‫אולי זה נכון,‬
‫אבל, קורה, את נושאת איתך את העבר יותר מכל אחד אחר שפגשתי.‬
‫המשא שאת מדברת עליו...‬
‫אני לא מבין איך מישהו יכול...‬
‫לשאת משא כזה על נשמתו.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫לדשן יש ריח טוב בהשוואה לבית.‬
‫כשעובדים בחווה מספיק זמן לדשן יש ריח טוב.‬
‫מה אתה חופר?‬
‫חכי ותראי.‬
‫הנה.‬
‫אין דבר בעולם ששחורים לא יכולים לעשות.‬
‫את רוצה לראות, מיס קורה?‬
‫את בסדר, מיס קורה?‬
‫אל תסתכלי למטה יותר מדי, את תיבהלי.‬
‫זה לא מיועד לקטר.‬
‫קצת יותר קדימה, המנהרה צרה מדי. את רואה?‬
‫היא לא מתחברת לשאר המסילה.‬
‫אז לאן היא הולכת?‬
‫זה מלפני זמני.‬
‫הכרטיסן שהחלפתי הראה לי את זה.‬
‫קחי.‬
‫נסעתי בקרונית הידנית כמה קילומטרים פנימה.‬
‫זה היה מוגזם. הקירות חיבקו אותי כמו סבתא שיכורה.‬
‫אני קורא למקום הזה "תעלת רוח הרפאים",‬
‫כי למיטב ידיעתי מעולם לא השתמשו בו.‬
‫הבית שם היה שייך לגנרל במלחמת המהפכה.‬
‫עדיין קשה לי להאמין שמישהו גר שם למעלה.‬
‫הכול מלא מסמרים ישנים ועשבים,‬
‫כאילו שכדור הארץ מנסה להושיט ידיים ולבלוע אותו.‬
‫אולי היא לא מתחילה מתחת לבית,‬
‫אלא איפה שהוא...‬
‫בחור השחור הזה.‬
‫אולי זאת לא ההתחלה...‬
‫אלא הסוף.‬
‫מעניין אם אין מקומות אמיתיים שאפשר לברוח אליהם.‬
‫רק מקומות שבורחים מהם.‬
‫למה הבאת אותי לכאן?‬
‫רציתי להראות לך את זה כי...‬
‫ראית חלק גדול מהמסילה יחסית לאחרים.‬
‫רציתי שתראי איך זה משתלב.‬
‫או שלא.‬
‫אני רק נוסעת כמו כל אחד אחר.‬
‫נכון, אבל אינך מבינה‬
‫שמחתרת המסילה גדולה יותר מהכרטיסנים שלה?‬
‫היא גם אתם, כולכם.‬
‫המסילות הקצרות, קווי המטען הגדולים,‬
‫הקטרים החדשים ביותר, המנועים המיושנים,‬
‫ואפילו הקרוניות הידניות הבודדות.‬
‫אבל...‬
‫אף אחד מאיתנו לא מבין את זה.‬
‫אולי את תוכלי.‬
‫אני?‬
‫אני לא יודעת למה זה כאן או מה המשמעות של זה, רויאל.‬
‫אני רק יודעת שנמאס לי לברוח.‬
‫אז אל תברחי.‬
‫קורה?‬
‫קורה!‬
‫- קורה! - אל תיגע בי!‬
‫יש בך עצב.‬
‫הלוואי שהייתי יודע מה מקורו.‬
‫הלוואי שיכולתי לעזור לך לסלקו.‬
‫היי, קורה.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫קורה, את בסדר?‬
‫שאלת אותי את זה 20 פעמים מאז יום ראשון שעבר.‬
‫אמרתי לך כבר.‬
‫נכון.‬
‫אמרת.‬
‫מה אתה רוצה, רויאל?‬
‫אני רוצה להתנצל. אני...‬
‫אני רוצה להתנצל על מה...‬
‫כבר עשית את זה.‬
‫כבר עשית את זה, רויאל.‬
‫תעזוב אותי לנפשי עכשיו.‬
‫יש משימה בדרום.‬
‫רד וסמסון יוצאים בעוד כמה ימים.‬
‫הם צריכים אדם שלישי.‬
‫זה די מסוכן. איעדר זמן רב.‬
‫אני יכול להגיד להם למצוא מישהו אחר.‬
‫- קורה, אני שואל אותך. - שואל אותי מה?‬
‫רויאל, למה שקרה בין שנינו אין שום קשר אליך.‬
‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫אתה לא צריך לדאוג לי.‬
‫איזה יום ארוך זה היה.‬
‫סלחי לי.‬
‫מתפוצץ לי הראש.‬
‫עלון הרכבת‬
‫שעת יציאה שעה הגעה‬
‫אלבמה קרוליינה - סגור סגור סגור‬
‫מסילות‬
‫כאן בדיוק.‬
‫לא עשיתי זאת.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫הבא בתור!‬
‫מאיפה את באה?‬
‫אינדיאנה.‬
‫שם?‬
‫רנדל.‬
‫קורה רנדל.‬
‫חופשייה או בורחת?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איפה מסרת עדות?‬
‫סיפרתי את הסיפור שלי בג'ורג'יה,‬
‫קרוליינה הדרומית, קרוליינה הצפונית וטנסי.‬
‫זאת נסיעה ארוכה.‬
‫כך אומרים.‬
‫מה לגבי אינדיאנה?‬
‫סליחה?‬
‫סיפרת את הסיפור שלך בכל מקום אחר.‬
‫מה לגבי אינדיאנה?‬
‫סיפרתי אותו. כן.‬
‫אבל האם סיפרת את זה?‬
‫באמת סיפרת את האמת שלך?‬
‫אני לא מוצאת כאן את קורה רנדל.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫אבל זה כך.‬
‫על מנת שנוכל לקדם אותך,‬
‫אנחנו נדרשים לאשר את עדותך.‬
‫אבל אני לא יכולה להישאר כאן.‬
‫אני לא מכירה אף אחד.‬
‫גם הורינו לא הכירו אף אחד כשהביאו אותנו לכאן.‬
‫אבל תסתכלי סביבך.‬
‫תראי את כל מה שעשינו.‬
‫אפשר לעבור על התצהירים של אינדיאנה במהירות.‬
‫ואם מה שתצהירי יהיה כאן, נקדם אותך.‬
‫בסדר.‬
‫מה אני אמורה לעשות בינתיים?‬
‫תכירי חברים חדשים.‬
‫הבא בתור!‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫זה גן עדן.‬
‫סמכי על חבורת אפריקאים שיבנו מקום מחתרתי‬
‫שבו אפשר לשתות את הקפה הטוב בעולם.‬
‫את בסדר?‬
‫זה קשה לעיכול, אני יודעת.‬
‫אנחנו מעל הקרקע או מתחת?‬
‫תלוי מאיפה את באה.‬
‫כן.‬
‫האם שאר העולם עדיין שם בחוץ?‬
‫כמובן.‬
‫איפה את חושבת שאנחנו, על הירח?‬
‫אז אני יכולה לצאת החוצה בזמן שאני מחכה?‬
‫לא.‬
‫אני חושבת שאת לא מוכנה לזה.‬
‫קורה!‬
‫אני כאן, קורה.‬
‫זאת לאבי.‬
‫"את עומדת על רציף הרכבת,‬
‫"פחד מהחמצת הרכבת, עבד לזמן,‬
‫"יש כל כך הרבה דברים של אמרת לחברך‬
‫"וכל כך מעט זמן לבטא את זה.‬
‫"השנים צמחו סביב המילים הפשוטות‬
‫"והיה זמן רב לומר אותן‬
‫"לולא השנים התערבו והסתירו אותן.‬
‫"הכרטיסן פוסע על הרציף‬
‫"ותוהה למה אינך מדברת.‬
‫"את מפגע על הרציף שלו ועל לוח הזמנים שלו.‬
‫"דברי, מצאי את המילים,‬
‫"הרכבת מתחממת לקראת יציאה.‬
‫"את לא מוצאת את המילים,‬
‫"המילים לא יאפשרו לך למצוא אותן עד היציאה.‬
‫"אין דבר שמותר לו לעבור בינך ובין חברך.‬
‫"מאוחר, המושב מחכה.‬
‫"גם אם המילים פשוטות ואמיתיות, זאת רק חצי הדרך.‬
‫"הרכבת יוצאת.‬
‫"הרכבת תמיד יוצאת ואת לא מצאת את המילים שלך."‬
‫אוכל לרקוד איתך?‬
‫כן.‬
‫את נראית...‬
‫יפה מאוד הערב, מיס קורה רנדל.‬
‫גם אתה, סיזר גארנר.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בגדים יפים הולמים אותך.‬
‫גם אותך, מר גארנר.‬
‫גם אותך.‬
‫כמה זמן זה יימשך?‬
‫כמה שאת צריכה.‬
‫רויאל הסתלק.‬
‫סליחה?‬
‫הוא פשוט הסתלק.‬
‫עזב מאוחר בלילה עם שני גברים.‬
‫גם ארז היטב.‬
‫נראה כמו עניין רשמי.‬
‫מתי הוא חוזר?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫אני נראה כמו האומנת שלו?‬
‫מחתרת המסילה‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬