“Amidőn az emberi események sodrában
“szükségessé válik egy nép számára, hogy feloldja azokat a kötelékeket,
“amelyek egy másik néphez fűzték,
“és elfoglalja a földkerekség hatalmai között
“a természet törvényei és Istene által
“részére kijelölt különálló és egyenrangú helyet.
“Magától értetődőnek tartjuk azokat az igazságokat,
“hogy minden ember egyenlőként teremtetett,
“az embert teremtője olyan elidegeníthetetlen jogokkal ruházta fel,
“mint a jog az élethez és a szabadsághoz,
“valamint a boldogságra való törekvéshez.
“Ezeknek a jogoknak a biztosítására
“az emberek kormányzatokat létesítenek,
“amelyeknek törvényes hatalma a kormányzottak beleegyezésén nyugszik.
“Ha bármikor, bármely kormányforma alkalmatlanná válik,
“a nép joga, hogy az ilyen kormányzatot megváltoztassa vagy eltörölje,
“és új kormányzatot létesítsen,
“olyan elvekre alapítva és hatalmát olyan módon szervezve,
“amely jobban védi biztonságát, és jobban elősegíti boldogulását.
“Ha azonban a visszaélések és bitorlások hosszú sora
“mindig ugyanazt a célt szem előtt tartva
“azt bizonyítja, hogy a népet teljes zsarnokságba kívánják hajtani,
“a nép joga és a nép kötelessége, hogy az ilyen kormányzat igáját levesse,
“és jövő biztonsága érdekében új védelmezőkről gondoskodjék.”
Köszönöm.
Le vagyok nyűgözve.
Szeretném megköszönni Mollynak ezt a szívmelengető felolvasást.
Csecsszopók szájával...
Testvéreim, én biztosan hiszem, hogy a jövő áll előttünk.
Köszönjük, Molly!
NYOLCADIK FEJEZET
INDIANAI ŐSZ
Miss Cora!
Georgina!
Szépen megtanítottátok beszélni ezeket a kis niggereket.
Itt nincsenek kis niggerek, Cora. Csak gyerekek.
Sajnálom... Én nem...
Semmi baj, Cora.
Amikor az emberek elméje végre felszabadul,
felejteniük is olyan sokat kell, mint tanulniuk, érted?
Igen, értem.
Atyám, ettől a grillezéstől összefut a nyál a számban.
De kérdezhetek valamit a gyerekekről?
Persze, Cora.
Nagyon szépen beszélnek, de...
megértik, mit jelentenek ezek a nagy szavak?
Nem.
De attól, hogy ma nem értik, a jövőben még megérthetik.
Vegyük a kis Molly által szavalt Függetlenségi Nyilatkozatot!
Olyan, mint egy térkép.
Bízol benne, hogy helyes,
de csak akkor tudhatod, ha elmész, és kipróbálod.
Tényleg elhiszed ezt?
Persze, hogy nem, Cora.
Egy színes bőrű nő vagyok, aki Amerikában él.
De mindenkinek el kell mennie, és ki kell próbálnia magának.
Érted?
Most pedig nézzük meg azt a grillezést!
Hogy vagytok?
-Jól. -Jó, helyes.
Nagyon remélem, hogy kellemes napotok volt.
Normális esetben a férjem beszélne most,
de ma eluralkodtak rajta az érzések.
Szóval be kell érnetek velem,
de megteszem, amit tudok.
Szóval...
Egész nap lent voltam a pincében,
de aztán feljöttem, hogy lássam, milyen ajándékot adott Isten.
Ezt a gyönyörű eget,
a disznókat,
és ezt a gyönyörű telket.
Megragadom az alkalmat,
hogy megköszönjem és megdicsérjem férjemet, aki kiharcolta ezt a földet.
Isten a tanúnk, hogy mikor először megjelentünk,
fogalmuk sem volt az ereiben áramló színes szeretetről és örömről.
És amikor kint vagyok ezeken a földeken,
amikor hallom a tónál a kicsiket,
amint teljesen gondtalanul pancsolnak,
amikor...
amikor új hangokat találok közöttünk, akik messziről érkeztek,
de ugyanaz az erő van bennük, mint a sajátjainkban...
Nos, akkor kicsit megnyugtat,
hogy bárhogy is döntünk a jövőnkről,
ez a farm, ez a közösség jó helyzetben van.
Én pedig megígérem, hogy befejezzük ezt a hadoválást,
és mindjárt hozzálátunk ezekhez a kitűnő étkekhez.
Jó illatuk van, ugye?
Igen.
De előtte, kérlek titeket, álljunk fel,
és mondjunk áldást!
Édes Jézus, légy vendégünk,
Áldd meg, amit adtál nékünk,
Adjad Uram, hogy jólessék,
Jézus neve dicsértessék!
Ámen.
Kétségtelenül aranyból van a szíved, testvér.
De attól félek, most túl sok bajt hoztál közénk.
Tényleg?
A drága feleségem hallotta, hogy a legújabb nőt körözik.
Ugyan!
A legtöbb itteni embert ezért vagy azért körözik.
Engem nem, testvér.
Engem nem.
Akárhogy is legyen,
Cora idetartozik.
Úgy, mint bármelyikünk.
Az ő döntése, hogy elmeséli-e, mi az, ami elől fut,
vagy hová fut, és ha igen, hogy mikor meséli el.
Ne használd fel a vasút elleni támadásodhoz!
Én nem vagyok a vasút ellen.
Nem vagyok a vasút ellen.
Semmi rosszakarat nincs bennem szegény lány iránt,
de naivitás azt hinni, hogy a fehérek meghagyják nekünk e helyet,
ha folyton arrogánsan hecceljük őket.
Arrogánsan?
Az, hogy itt élünk és dolgozunk,
műveljük a tulajdon földünket, mióta arrogancia?
Mindenesetre...
köszönöm a véleményedet, Mingo testvér.
Észben fogom tartani, amikor a saját ügyeimmel foglalkozom.
Miközben ezt a pompás ebédet emésztitek,
eljött közénk a farmra egy nagyra becsült vendég.
Néhányótok, akik már egy ideje velünk vannak,
biztosan felismerik ezt a jóképű arcot.
Tudom, hogy páran szemrevalónak találják.
Egy kiváló művész úriember,
aki azért jött el, hogy felolvasson következő versgyűjteményéből.
A testvérünk: Rumsey Brooks.
Megkérdezhetem,
hogy itt van-e ma velünk a népünk lelke a Valentine-birtokon?
“Tarka csodát láttam,
“a mezők felett szállt,
“angyalszárnyon lebegett,
“kezében ragyogó pajzs.
“Testében könny és vér, hús, csont és bőr.
“De hangok is, azoké, kik jöttek s elmentek,
“rokonaink gyönyörű lelkei.
“Visszatért az egekből, alászállt egy angyal,
“a múlt parancsának katonája
“hogy tűzre szítsa az apollóni parazsat
“minden egyes halandóban.”
Rumsey testvér!
Mikor elkezdődött az a vers...
tudtam, hogy el fogsz szaladni.
Még egy hónapja se vagyok itt,
de máris ismered a szokásaimat, Nemes?
Nem, hölgyem.
Csak...
megfigyelés.
Imádkozz, nehogy elkapjon Veres!
Ez igen!
Nagyon csinos vagy így.
Amikor mosolyogsz, tudod?
Úgy értem, egyébként is csinos vagy, de egek, amikor így mosolyogsz!
Hogy mondta a jó öreg Rumsey?
“Hogy tűzre szítsa az apollóni parazsat, mely ott ég minden egyes halandóban.”
Most már hallgass!
Az kizárt.
Figyeld a lábaim!
Gyönyörű volt a szavalás, Mr. Brooks.
Ha átadnám bánataim, azokból is ilyen szépet költene?
Mindenképpen megpróbálnám. Igen.
Igen.
Azt lefogadom.
Jól van.
Jól van akkor.
Akkor mi?
Kérem!
Adja át a bánatait!
Nemes, úgy érzem, ég a lábam alatt a talaj.
A valentine-iak azt fontolgatják,
szedik a sátorfát, és mindenkit nyugatra visznek.
Arról beszélnek, hogy jobb lenne távolabb menni a fehérektől,
meg messzebb lenni a rabszolgatartó államoktól.
Logikusnak tűnik.
Mingo nem ért egyet.
Mingónak más tervei vannak Valentine-nal.
Ő azt akarja, hogy...
bevonjon pár fehér üzletembert a városból a borüzletünkbe, de...
ehhez engedményeket kellene ajánlanunk nekik.
Micsodát?
Volt pár vita, mert szökevények bukkantak fel a városukban.
És Mingo szerint...
biztosítékokat akarnak, hogy többet nem lesz ilyen.
Ezért néz rám úgy, mintha féreg lennék a húson?
Pedig nem is tudja a teljes igazságot.
Mingo nem mindenki nevében beszél.
És mikor döntik el?
Nem tudom, de...
hamarosan.
Mindenki szavazhat?
Igen, hölgyem.
Még te is.
Miért nézel így rám?
Hogyan?
Nagyon furcsa módon nézel rám, Miss Cora.
Nagyon csinos vagy így, tudod? Amikor mosolyogsz.
Úgy értem, egyébként is csinos vagy, De egek, amikor így mosolyogsz!
Miss Cora!
Még a végén azt fogom hinni, hogy gúnyolsz.
Ez a vonal, ez a szerelem vonala.
Megy-megy, egészen idáig.
-Tudod, mit jelent ez? -Nem. De biztos elmondod.
Estét, Miss Sybil!
Sámson!
Nemes!
Jó estét!
Legjobb lesz, ha megyek.
Nem akarom feltartani a hölgyeket.
Nagyon jó volt beszélgetni veled, Miss Cora.
Én is élveztem, Nemes.
VEVAY FOGADÓ
KIADÓ SZOBÁK
Üdvözlöm, Mr. Valentine!
Bíró úr!
Nem gondoltam, hogy elengednek a tehenektől.
Csend már!
Cora!
Cora, nem téged keresnek.
Kérlek, esküszöm, hogy nem téged keresnek.
Rám mutatott.
Ránk mutatott.
A szőlőre mutatott.
Itt csak azok keltenek gyanút, akik bujkálnak.
Indianában szabályok vannak. Törvény és rend.
Nem léphet be rabszolgavadász senki földjére anélkül,
hogy egy helyi bíró engedélyt adna.
A bíró pedig...
szeret inni.
Mi pedig gondoskodunk róla, hogy annyit kapjon
a kellemes, vörös Valentine borunkból, hogy ha eszébe jut, csak nyúl az üvegért.
Cserébe pedig mielőtt bármilyen rabszolgavadász a birtokra léphetne...
SZÖKÖTT RABSZOLGÁK 100 DOLLÁR JUTALOM
...gondoskodunk róla, hogy akit keres, már rég elment.
Itt biztonságban vagy, Cora.
Cora, biztonságban vagy.
Csatlakozhatok?
Szabad?
Ez volt az utad?
Ennyit jöttél a vasúton?
Igen.
És elhagytam azokat az embereket.
Cora!
Tudom, hogy holnap munkanap van, de...
a mai napodat figyelembe véve...
arra gondoltam,
hogy talán csinálhatnánk valami mást.
Csak te meg én.
Sok minden van errefelé, amit tudom, hogy nem láttál.
Szeretnélek...
körbevezetni egy kicsit...
hogy kitisztuljon a fejed.
Jó.
Jól van akkor.
Ne aggódj!
Nem tervezek mostanában senkit se lepuffantani.
Csak...
azt hiszem, sosem láttam ennyi fegyveres feketét.
Amíg ide nem jöttem.
Benne van az alkotmányban.
El lehet olvasni a könyvtárban.
Gyere!
Fogd meg!
Igen.
Látod, te irányítod,
nem fordítva.
Azt csinálja, amit te akarsz.
Nehéz.
Csak hozzá kell szokni.
Az a trükkje,
hogy gondolsz valamire, amit el akarsz találni...
vagy valakire, ha úgy jobb.
Mi a nevük?
Szomorúság van benned.
Bár tudnám a gyökerét!
Bár változtathatnék rajta!
Te szabadnak születtél, ugye?
Ha szökevény vagy...
nagyon sok mindent hátrahagysz.
Nehéz nem gondolni rájuk.
Mintha hiányozna belőled egy darab.
Nehéz.
Mint a holtsúly.
Ez lehet, hogy igaz.
De Cora, te többet hordozol a múltból, mint bárki, akit valaha láttam.
A súly, amiről beszélsz...
Nem tudom, hogy lehet képes bárki...
ilyen súlyt cipelni a lelkén.
Mutatni akarok neked valamit.
Ennél még a trágya is édesebb szagú.
Ha elég sokáig dolgozol a farmon, tényleg édesnek érzed a trágyát.
Mit ásol?
Csak várj!
Nézd!
Nincs olyan, amire nem képesek a feketék.
Meg akarod nézni, Miss Cora?
Jól vagy, Miss Cora?
Ne nézz le túl sokat, mert megrémülsz.
Ez nem vonatnak készült.
Ugyanis bentebb túl szűk lesz az alagút.
Nem kapcsolódik a vonal többi részéhez.
Akkor hova megy?
Az előttem lévő időből való.
Az a kalauz mutatta meg, akit leváltottam.
Tessék!
Pár mérföldet bementem a hajtánnyal.
De nem bírtam. Úgy szorítottak a falak, mint egy részeg nagymama.
Ennek itt „szellemalagút” a neve,
mert amennyire én látom, sosem használták.
Az a fenti ház a függetlenségi háború egy tábornokáé volt.
Még most se hiszem el, hogy valaki egyszer lakhatott ott.
Tele régi szögekkel és gyomokkal,
mintha maga a föld akarná felfalni.
Talán nem a ház alatt kezdődik.
Hanem valahol...
ebben a fekete lyukban.
Talán ez nem az eleje...
hanem a vége.
Talán nincs is igazi hely, ahová menekülni lehetne.
Mindenhonnan futni kell.
Miért hoztál ide?
Azért akartam megmutatni, mert...
te többet láttál a vasútból, mint a legtöbb ember.
Azt akartam, hogy lásd, hogy kapcsolódik össze.
Vagy hogy nem.
Én csak egy utas vagyok, mint bárki más.
Igen, de nem érted,
hogy a föld alatti vasút nem csak a kalauzokat jelenti.
Hanem sok minden mást is.
A kis szárnyvonalakat, a nagy fővonalakat,
a legújabb mozdonyokat és az elavultakat,
még a legmagányosabb kis hajtányokat is.
De...
Ez mindegyikünknek rejtély.
Talán te rájössz.
Én?
Nem tudom, miért van itt, vagy hogy mit jelent, Nemes.
Csak azt tudom, hogy belefáradtam a futásba.
Akkor ne fuss!
Cora?
Cora!
-Cora! -Ne érj hozzám!
Szomorúság van benned.
Bár tudnám a gyökerét!
Bár változtathatnék rajta!
Szia, Cora!
Szia!
Hogy bírod?
Bírom.
Cora, jól vagy?
Ezt múlt vasárnap óta már hússzor kérdezted.
Már megmondtam.
Igen.
Így igaz.
Mit akarsz, Nemes?
Bocsánatot akarok kérni. Én...
Bocsánatot akarok kérni, mert...
Már megtetted.
Már megtetted, Nemes.
Most már hagyj békén!
Van egy misszió lent délen.
Veres és Sámson pár nap múlva indulnak.
Azt mondják, kell még valaki.
Elég veszélyes. Jó ideig távol leszek.
Mondhatom, hogy keressenek valaki mást.
-Cora, téged kérdezlek. -Mit kérdezel tőlem?
Nemes, ami kettőnk között történt, annak semmi köze hozzád.
Azt csinálsz, amit akarsz.
Ne aggódj miattam!
Nagyon hosszú nap volt ez.
Bocsáss meg!
Kezd hasogatni a fejem.
VASÚTI MENETREND
ÉRKEZÉS IDŐPONTJA
KAROLINA – LEZÁRVA
VÁGÁNYOK
Itt, ezen a helyen.
Nem én tettem.
Jó, hogy látlak.
Következő!
Honnan jött?
Indianából.
A neve?
Randall.
Cora Randall.
Szabad vagy szökött?
Nem tudom.
Hol tett vallomást?
Elmondtam a történetemet Georgiában,
Dél-Karolinában, Észak-Karolinában és Tennesseeben.
Szép hosszú út.
Ezt szokták mondani.
Na és Indiana?
Elnézést?
Mindenhol máshol vallomást tett.
Indianában is?
Igen, ott is.
De tényleg?
Tényleg az igazat mondta?
Én itt nem találok Cora Randallt.
Az nem lehet.
De így van.
Ahhoz, hogy továbbmehessen,
meg kell erősítenünk a vallomását.
De nem maradhatok itt.
Nem ismerek senkit.
Az őseink sem ismertek senkit, mikor idehozták őket.
De nézzen körül!
Nézze meg, mit értünk el!
Nem tart sokáig átnézni az indianai utaslistákat.
És ha megtaláljuk ott, amit mond, akkor továbbmehet.
Jól van.
És addig mégis mit csináljak?
Szerezzen új barátokat!
Következő!
Tessék.
Köszönöm.
Ez csodálatos!
Csak afrikaiak képesek ilyen föld alatti világot építeni,
ahol a világ legjobb kávéja iható.
Jól vagy?
Sok, tudom.
A föld felett vagy alatta vagyunk?
Attól függ, honnan jössz.
Igen.
A világ többi része még mindig odakint van?
Persze.
Mit gondolsz, hol vagyunk, a Holdon?
Akkor kimehetnék, amíg várakozok?
Nem.
Nem hiszem, hogy még kész vagy rá.
Cora!
Itt vagyok, Cora.
Lovey vagyok.
Egy vasúti peronon állsz.
Félsz, hogy elmegy a vonat, az idő rabszolgája vagy.
Nagyon sok mindent nem mondtál a társadnak,
és olyan kevés az idő kimondani.
Évek gyűltek fel az egyszerű szavak körül,
és bőven lett volna idő kimondani őket,
ha az évek nem lépnek közbe, és rejtik el őket.
A kalauz fel-le sétál a peronon,
és azon tűnődik, miért nem beszélsz.
Vészt hozol a peronra és a menetrendre.
Beszélj, találd meg a szavakat!
A vonat készül az indulásra.
Nem találod a szavakat,
a szavak nem hagyják, hogy az induláshoz időben megtaláld őket.
Semmi sem lehet közted és a társad között.
Késő van. Vár az ülőhelyed.
Nem elég az egyszerű és igaz szavak megtalálása.
Indul a vonat.
A vonat mindig indul, de te nem találod meg a szavakat.
Szabad egy táncra?
Igen.
Ön...
gyönyörűen néz ki ma este, Miss Cora Randall.
Ön is, Caesar Garner.
Tényleg?
Igen.
Jól áll önnek az elegancia.
Önnek is, Mr. Garner.
Önnek is.
Meddig tart ez?
Ameddig csak szeretnéd.
Nemes elment.
Hogyan?
Fogta magát, és elment.
Késő este ment el két férfival.
Jól fel voltak pakolva.
Hivatalos ügynek tűnt.
Mikor jön vissza?
Honnan tudjam?
A mamájának nézel?
A FÖLD ALATTI VASÚT
A feliratot fordította: Gömöri János
Kreatívfelelős Katie Racz