"Når det i begivenhetenes løp
"blir nødvendig for et folk å oppløse de politiske bånd
"som har forbundet dem,
"og blant jordas makter å anta
"den uavhengige og likeverdige stilling
"som naturens lover og naturens Gud gir dem rett til.
"Vi anser disse sannhetene som selvinnlysende:
"at alle menn er skapt likeverdige,
"at de er utrustet av sin skaper med visse umistelige rettigheter,
"at det blant disse er liv, frihet
"og jakten på lykke.
"For å sikre disse rettighetene
"er styresmakter innstiftet blant menn,
"som får sin rettmessige makt fra de styrtes samtykke,
"så når et styresett ikke lever opp til disse målene,
"er det folkets rettighet å endre eller avskaffe det,
"og å opprette et nytt styresett,
"som er basert på slike prinsipper og organiserer makt på en slik måte
"som for dem virker mest sannsynlig å skape trygghet og lykke.
"Men når en lang rekke overgrep og tilrøvelser,
"i jakten på samme mål,
"antar en skikkelse som reduserer dem under absolutt despotisme,
"er det deres plikt å styrte et slikt styresett,
"og skaffe nye voktere for deres framtidige sikkerhet."
Takk.
Jeg er overveldet.
Jeg vil takke Molly for den ektefølte opplesningen.
Fra barns munn.
Brødre og søstre, jeg tror vi ser på framtida.
Takk, Molly.
ÅTTENDE KAPITTEL
INDIANA - HØST
Frøken Cora.
Georgina.
Skal si du lærte pickaninniene hvordan man holder en tale.
Det er ingen pickaninnier her, Cora. Bare barn.
Beklager. Jeg...
Det er greit, Cora.
Ofte når folks sinn settes fri,
må de kvitte seg med like mye som de lærer. Skjønner du?
Ja.
Jøss, den grillmaten gir meg vann i munnen.
Men kan jeg spørre deg om noe angående barna?
Selvfølgelig, Cora.
De snakker så bra, men...
...vet de hva de store ordene betyr?
Nei.
Men det de ikke forstår i dag, forstår de kanskje i morgen.
Ta uavhengighetserklæringen, som lille Molly leste opp.
Den er som et kart.
Stoler på at det er riktig,
men du vet det bare når du tester det selv.
Tror du virkelig på det?
Selvfølgelig ikke, Cora.
Jeg er en farget kvinne som lever i USA.
Men alle må gå ut og teste det selv.
Forstår du?
La oss se angående den grillmaten.
Hvordan går det med dere?
-Bra. -Bra.
Jeg håper dere hadde en behagelig dag.
Normalt ville mannen min tale her,
men han føler seg for stor for ord i ettermiddag.
Dere får klare dere med meg,
og jeg skal gjøre så godt jeg kan.
Så...
...jeg var nede i kjelleren hele dagen,
og så kom jeg opp for å se hvilken gave Gud ga oss.
Denne vakre himmelen,
de grisene
og denne flotte tomta.
La oss bruke et øyeblikk
på å takke og hylle mannen min for å ha forhandlet skjøtet på tomta.
Gudene vet at da vi dukket opp,
visste de ingenting om den fargede kjærlighet og glede han hadde i årene.
Så når jeg er ute på disse jordene,
når jeg hører de små borte ved dammen
som plasker uten en bekymring i verden,
når jeg...
Når jeg hører nye stemmer blant oss, som har kommet langveis fra,
men som har samme kraft, samme styrke som vårt folk i beina sine...
Det påminner meg om å ha litt sjelefred,
at samme hva vi bestemmer oss for i framtida,
er denne gården, dette fellesskapet i god behold.
Jeg lover å slutte å skravle,
så vi kan vie oss til denne fine maten.
Det lukter godt, ikke sant?
Ja.
Men først, la oss reise oss...
...og holde hender.
Vær til stede ved vårt bord, Herre.
Måtte du her og overalt bli elsket.
Disse nådegaver som vi...
...kan feire i fellesskap med deg.
Amen.
Ingen tvil om at du har et hjerte av gull,
men jeg frykter du har skapt for mye trøbbel for gården vår nå.
Sier du det?
Kona mi hørte at din siste omstreifer er etterlyst.
Nei.
De fleste her omkring er etterlyst for noe.
Ikke jeg, bror.
Ikke jeg.
Det kan så være,
men Cora hører hjemme her.
Like mye som alle andre.
Og det er opp til henne å fortelle hva hun rømmer fra
eller hva hun rømmer til, når hun måtte ønske.
Ikke bruk henne i din motstand mot jernbanen.
Jeg er ikke imot jernbanen.
Jeg bærer ikke nag mot den stakkars jenta,
men du er naiv om du tror hvite folk lar oss beholde dette stedet
om vi fortsetter å tirre dem med arroganse.
Arroganse?
Når er det å leve og puste
og pløye jorda, det som er ditt, "arroganse"?
Jeg...
...verdsetter tankene dine, bror Mingo.
Og jeg skal ha dem i minne når jeg skjøtter mine forretninger.
Mens dere alle fordøyer dette fine måltidet,
har vi en høyaktet gjest på gården blant oss i dag.
Noen av dere som har vært med oss en stund,
vil helt klart kjenne igjen det kjekke ansiktet hans.
Jeg kjenner til noen som synes det behager øyet.
En fornem ung kunstens herre
er her for å lese fra sin kommende diktsamling,
vår bror, Rumsey Brooks.
Kan jeg spørre
om vårt folks ånd er med oss på Valentine gård i dag?
"Jeg så et skimlet vidunder
"Tre fram over åkrene
"Svevende med englevinger
"Mens det svingte et flammende skjold
"Av tårer og blod Og kjøtt og bein og hud
"Av alle røstene... som kom og gikk
"Slektningers vakre sjeler
"Fra himmelen vendte En fallen engel tilbake
"En soldat av det som er gjort
"For å oppildne apollinske glør
"I alle dødelige vesen"
Bror Rumsey.
Det øyeblikket diktet startet...
...visste jeg du ville gå.
Det har knapt gått en måned,
og du vet allerede hvordan jeg er, herr Royal?
Nei, frue.
Bare...
...observerer.
Du skal be for at Red ikke finner deg.
Der ja.
Du er skikkelig pen slik.
Når du smiler.
Du er pen uansett, men jøss, når du smiler slik.
Hva sa gamle Rumsey?
"Å oppildne de apollinske glørne som brenner i alle dødelige."
Vær stille nå.
Ikke snakk om.
Se på beina mine!
Du snakker med veldig fine ord, herr Brooks.
Om jeg ga deg sorgene mine, ville du få dem til å høres pene ut?
Jeg ville helt klart prøve. Ja.
Ja.
Det ville du sikkert.
Ok.
"Ok" hva da?
Vær så snill.
Gi meg sorgene dine.
Royal, jeg føler at noe brenner under føttene mine.
Valentine-folkene vurderer
å flytte og ta med seg alle vestover.
De har snakket om at vi burde komme oss lenger bort fra de hvite,
få litt distanse mellom oss og slavestatene.
Det gir mening.
Mingo er uenig.
Mingo har andre planer for Valentine.
Han vil
få med noen hvite forretningsfolk fra byen på vinen vår, men...
vi ville måtte gi dem noe.
Hva da?
Det har vært noen krangler om rømlinger som dukker opp i byen deres.
Mingo hevder at de trenger...
...forsikringer om at det ikke blir noe mer trøbbel.
Var det derfor han så på meg som en mark på kjøtt?
Han kjenner ikke engang hele sannheten.
Mingo snakker ikke for alle.
Så når bestemmer de seg?
Vet ikke helt, men...
...snart.
Får alle et ord med i laget?
Ja.
Selv du.
Hvorfor ser du på meg slik?
Hvordan da?
Du ser rart på meg, frøken Cora.
Du er veldig pen slik, vet du. Når du smiler.
Du er pen uansett, men jøss, når du smiler slik.
Frøken Cora.
Du kan få en mann til å tro du gjør narr av ham.
Denne linja her er kjærlighetslinja di.
Går helt bort hit.
-Vet du hva det betyr? -Nei. Men du kommer til å si det.
Hei, frøken Sybil.
Samson.
Royal.
Hei.
Jeg får komme meg videre.
Jeg vil ikke oppholde dere damene.
En fornøyelse å snakke med deg, frøken Cora.
Gleden er på min side, Royal.
VEVAY VERTSHUS
ROM TIL LEIE
Hallo, herr Valentine.
Dommer.
Trodde ikke de ville hente deg fra under de kyrne.
Vær stille nå.
Cora!
Cora, de ser ikke etter deg.
Jeg sverger, de ser ikke etter deg.
Hun pekte på meg.
Hun pekte på oss.
Hun pekte på vinrankene.
De eneste som vekker mistanke her, er de som gjemmer seg.
I Indiana har vi regler. Vi har lov og orden.
Ingen slavefanger kan sette fot på en persons eiendom
uten at en lokal dommer gir ordre om det.
Dommeren...
...han liker drikken sin.
Så vi sørger for at han ikke trenger å bekymre seg for en dråpe
av den vakre røde Valentine-vinen lenger enn det tar å gripe flaska,
og til gjengjeld, før en slavefanger setter fot på denne eiendommen...
RØMTE SLAVER 100 DOLLAR I BELØNNING
...ser vi til at den de ser etter, er over alle hauger.
Du er trygg her, Cora.
Cora, du er trygg.
Kan jeg få komme inn?
Kan jeg?
Har du gjort alt dette?
Har du reist så langt med jernbanen?
Ja.
Og etterlatt alle de menneskene.
Cora.
Jeg vet at morgendagen er en arbeidsdag, men...
i og med dagen du har hatt...
...tenkte jeg
at vi kanskje kunne gjøre noe annet?
Bare du og jeg.
Det er mye her omkring jeg vet du ikke har sett.
Jeg vil gjerne...
...ta deg med rundt litt...
for å klarne tankene.
Ja.
Greit.
Slapp av.
Har ikke tenkt til å skyte noen.
Det er bare...
...at jeg tror jeg aldri har sett så mange svarte med våpen før.
Ikke før jeg kom hit.
Det står i grunnloven.
Har den der oppe i biblioteket.
Her.
Hold den.
Ja.
Det er du som bestemmer over den,
ikke omvendt.
Få den til å gjøre som du gjør.
Vanskelig.
Det krever bare litt trening.
Trikset er...
...å tenke på noe du prøver å treffe...
...eller noen, om så er.
Hva heter vedkommende?
Du har en tristhet i deg.
Skulle ønske jeg kjente roten til den.
At jeg kunne hjelpe deg med den.
Du er født fri, eller hva?
Når man er rømling...
...er det mye man etterlater seg.
Vanskelig å ikke tenke på dem.
Det er som en del av deg som mangler.
Det er tungt.
Som dødvekt.
Kanskje det.
Men du bærer mer av fortida med deg enn noen annen jeg har sett.
Vekta du snakker om...
Jeg vet ikke hvordan noen kan...
...bære en slik vekt på sjela si.
Jeg vil vise deg noe.
Får gjødsel til å lukte godt.
Jobber du lenge nok på gården, lukter gjødsel godt.
Hva graver du etter?
Bare vent.
Her.
Det finnes ikke noe svarte folk ikke kan.
Vil du se, frøken Cora?
Går det bra, frøken Cora?
Ikke se for mye ned, du blir bare redd.
Den er ikke laget for et lokomotiv.
Litt lenger inn blir tunnelen for liten.
Denne er ikke forbundet med resten av linja.
Så hvor går den?
Den er fra før min tid.
Konduktøren jeg erstattet, viste meg den.
Her.
Jeg tok den dresinen noen kilometer inn.
Det var for mye, måten veggene klemte meg som en full bestemor.
Jeg kaller dette "spøkelsestunnelen",
for så vidt jeg kan se, har den aldri blitt brukt.
Det huset der oppe tilhørte en general i revolusjonskrigen.
Jeg tror fortsatt ikke at noen kan ha bodd der oppe.
Det er bare gamle spikre og ugress,
som om jorda strekker seg opp for å svelge det.
Kanskje den ikke begynner under huset.
Men et sted...
...i dette svarte hullet.
Kanskje dette ikke er begynnelsen,
men enden.
Får deg til å lure på om det ikke er noe sted å flykte.
Bare steder å flykte fra.
Hvorfor tok du meg med hit?
Jeg ville vise deg dette fordi...
...du har sett mer av jernbanen enn de fleste.
Jeg ville at du skulle se hvordan det henger sammen.
Eller ikke gjør det.
Jeg er bare en passasjer som alle andre.
Ja, men forstår du ikke?
Den underjordiske jernbanen er større enn konduktørene.
Den er alle dere også.
De små sporene, hovedbanene,
de nye og de foreldede lokomotivene,
og selv de ensomme små dresinene.
Men...
...vi finner ikke ut av det.
Kanskje du kan det.
Jeg?
Jeg vet ikke hvorfor den er her eller hva det betyr, Royal.
Jeg vet bare at jeg er lei av å flykte.
Så la være.
Cora?
Cora!
-Cora! -Ikke rør meg!
Du har en tristhet i deg.
Skulle ønske jeg kjente roten til den.
At jeg kunne hjelpe deg med den.
Hei, Cora.
Hei.
Hvordan har du hatt det?
Opptatt.
Går det bra med deg?
Du har spurt meg om det 20 ganger siden søndag.
Jeg har svart alt.
Jeg gjorde det.
Du gjorde det.
Hva vil du, Royal?
Jeg vil beklage. Jeg...
Jeg vil beklage for det...
Du har alt gjort det.
Du har gjort det, Royal.
La meg være.
Det er et oppdrag i sør.
Red og Samson drar om noen dager.
Sa de trengte en tredje.
Ganske farlig. Jeg blir borte en god stund.
Jeg kan be dem om å finne noen andre.
-Cora, jeg spør deg. -Spør meg om hva?
Royal, det som skjedde mellom oss, har ikke noe med deg å gjøre.
Du gjør som du vil.
Ikke bekymre deg for meg.
For en lang dag det har vært.
Unnskyld meg.
Hodet mitt fylles av torden.
TOGTABELL
STASJONER - NR. - ANKOMST - KOMMER
ALABAMA CAROLINA - STENGT STENGT STENGT
SPOR
Akkurat her.
Jeg har ikke gjort det.
Godt å se deg.
Neste!
Hvor kommer du fra?
Indiana.
Navn?
Randall.
Cora Randall.
Fri eller rømling?
Jeg vet ikke.
Hvor har du gitt vitnesbyrd?
Jeg fortalte historien min i Georgia,
Sør-Carolina, Nord-Carolina og Tennessee.
Det er en lang reise.
De sier så.
Hva med Indiana?
Unnskyld?
Du fortalte historien overalt ellers.
Hva med Indiana?
Jeg fortalte den, ja.
Men fortalte du den?
Fortalte du virkelig sannheten?
Jeg finner ingen Cora Randall her.
Det kan ikke stemme.
Men slik er det.
For at du skal kunne komme videre,
må vi bekrefte vitnesbyrdet ditt.
Men jeg kan ikke bare bli her.
Jeg kjenner ingen.
Som mødrene og fedrene våre da de tok oss med hit.
Men se deg omkring.
Se på alt vi har gjort.
Det tar ikke lang tid å gå gjennom Indiana-lista.
Og hvis det du sier, står der, lar vi deg gå videre.
Greit.
Hva skal jeg gjøre i mellomtida?
Få deg noen nye venner.
Neste!
Vær så god.
Takk.
Dette er himmelsk.
La en gjeng med afrikanere bygge et sted under jorda
der du kan drikke verdens beste kaffe.
Går det bra?
Det er litt mye.
Er vi over eller under bakken?
Avhenger av hvor du kommer fra.
Ja.
Er resten av verden fortsatt der ute?
Selvfølgelig.
Hvor tror du at vi er? På månen?
Så kan jeg gå ut mens jeg venter?
Nei.
Jeg tror ikke du er klar for det.
Cora!
Jeg er her, Cora.
Det er Lovey.
Du står på en togplattform.
En frykt for å miste toget, et tidsslaveri.
Det er så mye du aldri har sagt til din følgesvenn,
og så lite tid til å uttrykke det.
Årene har formet seg rundt de enkle ordene,
og det ville ha vært nok av tid til å si dem,
hadde ikke årene grepet inn og dekket dem.
Konduktøren går fram og tilbake på plattformen
og lurer på hvorfor du ikke snakker.
Du er en pest på hans plattform og tabell.
Snakk, finn ordene,
toget gjøres klart til avgang.
Du finner ikke ordene,
ordene tillater ikke at du finner dem før avgang.
Ingenting får passere mellom deg og din følgesvenn.
Det er sent. Et sete venter.
At ordene er enkle og sanne, er bare halve kampen.
Toget går.
Toget går alltid, og du har ikke funnet ordene dine.
Kan jeg få denne dansen?
Ja.
Du ser...
...flott ut i dag, frøken Cora Randall.
Du også, Caesar Garner.
Sier du det?
Ja.
Fine ting kler deg.
Deg også, herr Garner.
Deg også.
Hvor lenge skal dette vare?
Så lenge du trenger.
Royal har dratt.
Unnskyld?
Han har dratt.
Dro i går kveld med to menn.
Pakket med seg mye også.
Det så offisielt ut.
Når kommer han tilbake?
Det vet jeg ikke.
Ser jeg ut som mora hans?
DEN UNDERJORDISKE JERNBANEN
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Heidi Rabbevåg