‫איפה הבחור שלך?‬
‫הלך להביא לי עוד משהו לשתות.‬
‫נראה שכבר שתית כמה. את בסדר?‬
‫אני סבבה!‬
‫בבקשה, מלאכית.‬
‫תודה, כוסון.‬
‫אויש... רק שנייה.‬
‫הביצית סוף סוף הגיעה.‬
‫אני רץ להצטלם עם הזירעונים האחרים.‬
‫- טוב, אבל תחזור! - אני אחזור!‬
‫נראה שאת סבבה עם הפרידה הזאת בקטע אגרסיבי.‬
‫אני בכלל לא יודעת לאיזו פרידה את מתכוונת.‬
‫אמרתי לך, הוא לא יבוא.‬
‫אני יודעת.‬
‫את יודעת שאת יכולה לדבר איתי על זה.‬
‫לפרוטוקול, בעיניי הייתם זוג נהדר.‬
‫אמנם הייתי מיודדת איתו קודם,‬
‫אבל אני עדיין רוצה לתמוך בך. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אני פשוט לא רוצה לשים אותך במצב הזה.‬
‫חוץ מזה, אני לא חושבת עליו,‬
‫או על מה הוא עושה הערב, או עם מי הוא,‬
‫או מה שלומו.‬
‫- מה שלומו, אגב? - הוא על הפנים. בדיוק כמוך.‬
‫רק שאת התחפשת והתמזמזת עם בחורים שרק עכשיו הכרת,‬
‫והוא יושב בבית במכנסי טריינינג שהוא לא החליף כבר שבועיים.‬
‫לעזאזל. הוא נראה טוב בהם.‬
‫אוי לא... אני מתגעגעת אליו!‬
‫את יודעת שהוא האדם הראשון שבאמת הייתי מאוהבת בו?‬
‫אבל זה לא מספיק.‬
‫אני לא יכולה לבנות חיים עם אחד שרואה את הכוס החצי ריקה.‬
‫אני מבינה. אנדרה לא מושלם,‬
‫אבל... הוא מצחיק אותי.‬
‫אוי, שיט.‬
‫מה?‬
‫פתחתי פה לשטן.‬
‫היי!‬
‫כל החבורה שוב ביחד.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אלה החברים שלי.‬
‫כן, טוב,‬
‫הם גם חברים שלי עכשיו, אז...‬
‫- אז... - אז...‬
‫עכשיו, אחרי שנפרדנו,‬
‫נצטרך למצוא דרך להתחלק בהם.‬
‫מה, כמו משמורת?‬
‫כבן להורים גרושים, זו נקודה רגישה אצלי.‬
‫יודע מה? סליחה, דרה.‬
‫ראית מה עשית לו? הוא על הקרשים!‬
‫אני? זה אתה שבאת הנה אחרי שאמרת שלא תבוא.‬
‫- מי אמר לך את זה? - חברתי הטובה, אנני.‬
‫לא ידעתי שהעובדה שאני לא בא‬
‫היא הזמנה אוטומטית בשבילך.‬
‫ברור שזאת המשמעות של זה.‬
‫וממתי אתה הולך למסיבות?‬
‫אתה שונא אנשים.‬
‫כן, כי אנשים זה פח.‬
‫הרגע עברתי ליד שני אהבלים מחופשים לתאי זרע.‬
‫הנה הוא.‬
‫אדון "מתנשא על כולם כדי להתגונן מפני קשר אנושי".‬
‫וואו, הנה היא.‬
‫קראת חצי מאמר ב"גופ" ופתאום נהיית לי פסיכולוגית?‬
‫קודם כול, שמעתי את זה בפודקאסט של "גופ",‬
‫ושנית, זה מאה אחוז נכון!‬
‫יש שתי דרכים לחיות:‬
‫או ששום דבר הוא לא נס, או שכל דבר הוא נס.‬
‫אני רוצה לחיות את החיים שלי כאילו הם נס.‬
‫מה את, מרי פופינס?‬
‫זה הדבר הכי מטומטם ששמעתי בחיים.‬
‫איינשטיין אמר את זה!‬
‫מי מטומטם עכשיו?‬
‫את יודעת מה?‬
‫זאת...‬
‫זאת הייתה טעות.‬
‫יופי. לך. להתראות.‬
‫תסמס לי כשתחזור הביתה, אחי.‬
‫סליחה שהרסנו לך את המסיבה.‬
‫לא, אחותי, שחררי.‬
‫בעוד כמה שעות, אנדרה יחשוב‬
‫שכדאי לו לגלח את הזקן ולהשאיר שפם.‬
‫זה יהרוס את המסיבה.‬
‫עד אז...‬
‫- שתי את זה. לחיים. - לחיים.‬
‫עוד.‬
‫לעזאזל.‬
‫צריך לקום, מלאכית.‬
‫אחלה שפם.‬
‫הפסדתי לאנני בהתערבות,‬
‫אז אני צריך לנקות את הדירה ולהביא לה מקדונלד'ס.‬
‫רוצה משהו?‬
‫- תודה שנתת לי לישון פה. - בכיף.‬
‫את בסדר?‬
‫האמת?‬
‫לא.‬
‫אבל אני אהיה בסדר.‬
‫בהצלחה.‬
‫ברך אותי, אבי, כי חטאתי.‬
‫עברה כמעט שנה מאז הווידוי האחרון שלי.‬
‫סליחה שאני לבושה ככה בבית האל.‬
‫אגש ישר לעניין.‬
‫אבי, אני לבדי. שוב.‬
‫באתי הנה לפני כמעט שנה משום שרציתי למצוא מישהו.‬
‫חשבתי שמצאתי אותו. מתברר שטעיתי.‬
‫אז הנה אני כאן. שנה מחיי‬
‫ירדה לטמיון.‬
‫אני מאשימה את הוריי.‬
‫הנישואים שלהם מושלמים.‬
‫לולא הציבו לי כזאת דוגמה מושלמת,‬
‫לא הייתי משווה כל זוגיות שלי אליהם.‬
‫נמאס לי.‬
‫שאלך להיות נזירה וזהו?‬
‫להיות כל היום עם בנות,‬
‫לחבוץ גבינות, לשיר שירים.‬
‫אולי אלה חיים טובים.‬
‫שאלה, נזירות מקבלות ביטוח בריאות?‬
‫טוב...‬
‫אם לתמצת הכול לשאלה אחת,‬
‫מה לעשות עכשיו?‬
‫סליחה על מה שאמרתי על נזירות.‬
‫התכוונתי באמת, לא בצחוק.‬
‫אבי, זאת הייתה בדיחה גרועה.‬
‫תתגבר.‬
‫אבי?‬
‫כמובן.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫חשבתי שתמיד יש מישהו בפנים.‬
‫לא, רק בין חמש לשבע.‬
‫יכולתם לתלות שלט.‬
‫וידויים מדי יום בין חמש לשבע‬
‫סתם, בצחוק. סליחה על ה...‬
‫שלום עליך, אבי.‬
‫באהבה‬
‫2 בנובמבר‬
‫היי.‬
‫איפה שלי?‬
‫לא יפה מצדך!‬
‫מותק, עכשיו תשע בבוקר, וכבר שתית שלוש כוסות קפה.‬
‫כן.‬
‫החיים באל-איי הפכו אותך לחולה קפה.‬
‫באמת היה לי דום לב הבוקר, אז פשוט שתיתי עוד קפה.‬
‫אבל מצפה לי יום עמוס מאוד.‬
‫צ'ואי שלח לי מייל.‬
‫אזלו כל הכרטיסים לאירוע יום המתים.‬
‫כן! כי האהוב שלי הוא תותח.‬
‫"אהוב"?‬
‫"תותח"?‬
‫לפעמים אני שוכח שאתה מבוגר ממני.‬
‫סליחה, בייב.‬
‫אני מכין את הפסטור של סבא-רבא שלי,‬
‫ואם אפשל, הוא יבוא לרדוף אותי,‬
‫כי זו כל הפואנטה של היום הזה.‬
‫אבא שלי.‬
‫"בהצלחה היום, בני.‬
‫"אני יודע שתשגע את בית הקברות.‬
‫"אוהב אותך." נחמד.‬
‫אתה בסדר, בייב?‬
‫כן. אני רק מתגעגע למשפחה שלי היום,‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫נפגוש אותם בעוד שבועיים בחג ההודיה.‬
‫אגב, בוא נקנה כרטיסים.‬
‫אז... דווקא רציתי לדבר איתך על זה.‬
‫הוריי שאלו אם מתאים שהם יבואו אלינו בחג ההודיה.‬
‫אמרתי שקודם אני צריך לדבר איתך,‬
‫אבל אני ממש רוצה שתפגוש אותם סוף סוף.‬
‫כן.‬
‫כן, לא... אני רוצה לעשות את זה.‬
‫אני רוצה. זה נשמע נהדר.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫בילינו את החגים האחרונים עם המשפחה שלי‬
‫אז רק הוגן שנעשה את זה גם בצד שלך.‬
‫- אין כמוך. - אני יודע.‬
‫למעשה...‬
‫מגיע לך לקבל את זה.‬
‫- תודה. - ומגיע לך לקבל את זה.‬
‫פתאום אני מרגיש פחות לחוץ.‬
‫יופי.‬
‫- תיהנה מהקפה שלך. - טוב.‬
‫שלא יתקרר.‬
‫אל תזוז.‬
‫טוב...‬
‫אני מוכרח להגיד,‬
‫מתחיל להיות לי כיף באל-איי.‬
‫זהו. תראי.‬
‫בואי נראה.‬
‫וואו. מגניב!‬
‫- אהבתי. תצלמי אותי? - בטח.‬
‫תודה לכם על בוקר נהדר,‬
‫אבל כדאי שאחזור הביתה.‬
‫אני צריכה להכין לאבא שלי לחם גבינה.‬
‫זה לאופרנדה שלך?‬
‫- כן. - מה זה אופרנדה?‬
‫- זה... - זה מזבח לכבוד קרובי משפחה שנפטרו.‬
‫אפשר לעזור לך בהכנה?‬
‫- נחמד מצדך, אבל... - קראתי המון‬
‫על הרבדים השונים. אוכל לעזור לך לבחור תמונות של הורייך.‬
‫צ'רלי...‬
‫אני מעריכה את זה, אבל...‬
‫אני אוהבת להכין את האופרנדה שלי בעצמי.‬
‫בסדר?‬
‫כן. סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫רציתי לשאול אם תוכלי להסיע אותי למחסן היום.‬
‫שכחתי את קופסת יום המתים שלי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫קניתי קישוטים חדשים.‬
‫הישנים היו קצת מרופטים.‬
‫כן, אבל מה לגבי התצלומים?‬
‫- הם כבר תלויים. - אבל...‬
‫זכרת לתלות תמונה של...‬
‫התמונה של סניור סלסה?‬
‫סניור סלסה?‬
‫סלסדו. סניור סלסדו.‬
‫קראנו לו "סניור סלסה"‬
‫כי הוא אהב לאכול סלסה מקערה, בכף.‬
‫אימא, נראה לי שנסתדר בלי תמונה של סניור סלסה.‬
‫בסדר.‬
‫מסכן סניור סלסדו. הוא יצטרך לחכות עוד שנה‬
‫כדי לעבור לצד השני וליהנות מהסלסה שלי.‬
‫אני בטוחה שהוא יבין.‬
‫בסדר. אאסוף אותך בעוד 20 דקות.‬
‫תודה.‬
‫היא האמינה!‬
‫יופי. האמינה למה?‬
‫שיט! אני נורא מצטערת.‬
‫- אלוהים, מייקל! - לילי!‬
‫- עולם קטן. - עיר קטנה.‬
‫אני מופתעת שלא נתקלנו זה בזה עד עכשיו.‬
‫- מה שלומך? - הכול טוב.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫עשיתי איפור להופעה ליום המתים‬
‫במתנ"ס.‬
‫מה חדש אצלך?‬
‫התחתנתי.‬
‫אז בעשרת החודשים האחרונים מצאת מישהי, יצאת איתה,‬
‫התארסתם, ועכשיו אתם נשואים.‬
‫מגניב.‬
‫כן, סליחה.‬
‫אולי הייתי צריך להתקשר...‬
‫לא, זה נהדר!‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה.‬
‫תודה, זה מרגש אותי מאוד.‬
‫ומה חדש אצלך?‬
‫אני לא נשואה.‬
‫למעשה, אני באמצע פרידה קשה, אז...‬
‫שיט. אני מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב... אני בסדר.‬
‫אני חושבת שלמדתי המון.‬
‫וזה מה שחשוב.‬
‫זה גוון חדש באישיות שלך.‬
‫ורוד זרחני?‬
‫לא הייתי סגורה עליו...‬
‫לא, לא האיפור.‬
‫העובדה שסיפרת לי מה באמת קורה,‬
‫במקום לעדן את זה.‬
‫את נראית מחוברת לעצמך.‬
‫יפה לך.‬
‫תודה.‬
‫מצטער, אני חייב לזוז.‬
‫אבל היה נעים להיתקל בך.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬
‫גם לי. שמור על עצמך.‬
‫כן, גם את.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫סידורי פרחים ומתנות‬
‫אמירה זאיאס‬
‫17 בספטמבר 1969 25 בדצמבר 2021‬
‫סליחה שלא הגעתי הנה בשבוע שעבר.‬
‫היו לי הרבה דברים על הראש.‬
‫אתה רוצה רגע של פרטיות איתה, בן?‬
‫אתה יכול להישאר.‬
‫יש כללים, או...?‬
‫לא, פשוט אילו רצית פרטיות,‬
‫רציתי לכבד את זה.‬
‫לא שמת קצוץ על הפרטיות שלי כשהיא הייתה כאן.‬
‫למה להתחיל עכשיו? אתה יודע?‬
‫היא הייתה אוהבת את זה.‬
‫את העקיצות ההדדיות האלה שלנו.‬
‫כן.‬
‫תאומים!‬
‫בדיוק עמדתי להתקשר אליך.‬
‫בחיים לא תאמין במי נתקלתי.‬
‫פאט סייג'ק.‬
‫בפורטלנד?‬
‫- מה פתאום ש... - אני לא יודע.‬
‫אמרת לי לנחש,‬
‫אז ניחשתי. הוא הראשון שעלה לי בראש.‬
‫לא, מייקל! נתקלתי במייקל.‬
‫די!‬
‫- הוא עדיין חתיך? - כן.‬
‫והוא נשוי!‬
‫אוי. חבל שאני לא שם כדי להשתכר איתך.‬
‫בטח לא היה קל לשמוע.‬
‫היית מצפה שכן,‬
‫אבל אני דווקא שמחה בשמחתו.‬
‫ולא הרגשתי שום חרדה, או חרטה, או קנאה...‬
‫משום שאשתו מכוערת.‬
‫לא! משום שהתפתחתי!‬
‫אני מתפתחת! בתור אדם! תפרגן לי!‬
‫ליל, זה מדהים.‬
‫תודה.‬
‫זה היה גומר אותי לפני שנה,‬
‫אבל אני בסדר גמור.‬
‫אני באמת שמח בשמחתך, מותק.‬
‫אז מה קורה איתך?‬
‫רק רציתי לשמוע את קולך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, כמובן.‬
‫הכול סבבה.‬
‫השמש של אל-איי נתנה לעור שלי מין‬
‫זוהר בגוון קרמל מלוח.‬
‫זה ממש מדהים.‬
‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫אבל חג ההודיה לא רחוק. אני אסתדר.‬
‫כן.‬
‫כן. אני מת להיפגש איתך אז.‬
‫אתה יודע איפה הסראפה שלי בצבעי הקשת?‬
‫סול רוצה אותו הערב לאופרנדה.‬
‫גנבתי אותו.‬
‫חורחה, אני אוהבת את השמיכה הזאת!‬
‫היא נעלמה לפני שלוש שנים,‬
‫אז נראה שלא,‬
‫אבל היא בדירה הישנה אם את רוצה.‬
‫ובאותה הזדמנות, קחי את ניק.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫מה שלומך?‬
‫לא טוב.‬
‫אתה יודע, כשאימא שלך ואני נפרדנו,‬
‫זאת הייתה התקופה הכי אפלה בחיי.‬
‫תמיד רציתי לשאול.‬
‫למה נפרדתם?‬
‫הלוואי שיכולתי להצביע על דבר אחד, אבל...‬
‫הייתי צעיר וטיפש,‬
‫והייתי מוכרח להיות צודק.‬
‫ואימא שלך‬
‫הייתה צעירה וחכמה ממני,‬
‫אבל הייתי מוכרח להיות צודק.‬
‫התחלנו להשקיע יותר זמן על כעס הדדי מאשר על אהבה הדדית.‬
‫בלילה הראשון בלעדיכם,‬
‫ידעתי...‬
‫שאני עושה את הטעות הכי גדולה של חיי,‬
‫אבל הייתי עקשן מכדי להודות שאני טועה.‬
‫המאצ'ואיזם שלי דפק אותי.‬
‫הייתי צריך 16 שנה של בולשיט‬
‫כדי להבין שאני מעדיף להיות טועה איתה מאשר להיות צודק בלעדיה.‬
‫אז מתי קלטת שאתה דביל?‬
‫טוב...‬
‫איתך. בחג המולד של 2015.‬
‫- כן. - התעקשת שנחגוג ביחד.‬
‫הכנתי ארוחת ערב,‬
‫והיא הציעה לי להישאר.‬
‫ומאז לא עזבתי.‬
‫אתה יודע, אתה...‬
‫נצר לשושלת ארוכה של דבילים חתיכים.‬
‫קיוויתי שתשבור את הרצף,‬
‫כי אף פעם לא ראיתי אותך מאושר כמו כשהיית עם לילי.‬
‫אני מקווה שלא ייקח לך 16 שנה להבין את זה.‬
‫נהיית יותר שרירי?‬
‫סדר המילים הנכון הוא "שרירי יותר",‬
‫וכן.‬
‫טוב...‬
‫- באתי לקחת את השמיכה שלי. - כן, חורחה אמר.‬
‫היא על השיש. בואי, תיכנסי.‬
‫אז...‬
‫מזמן לא ראיתי אותך, דיאז.‬
‫כן, טוב...‬
‫לא הייתה לי קליטה בתוך בועת הזוגיות,‬
‫אבל מאז שהיא התפוצצה...‬
‫- יש לי קליטה מלאה. - כן.‬
‫צר לי שלא הלך לך עם סנטיאגו.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לא רוצה אי-נעימות בינינו.‬
‫אני יודע, נכון? אבל למה?‬
‫היינו חברים קודם, ואנחנו יכולים להיות חברים עכשיו.‬
‫העניין הוא שכשאני רואה אותך, המחשבה הראשונה שלי היא‬
‫"ראיתי אותו בעירום."‬
‫גם אני ראיתי אותך בעירום!‬
‫וטוב שכך! אז, את יודעת...‬
‫זה לא חייב להיות מוזר.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אתה צודק.‬
‫- שנינו בוגרים... - מושכים...‬
‫ושנינו השתתפנו בעבר במערכת יחסים בהסכמה הדדית...‬
‫- ומספקת מאוד מבחינה מינית. - תוכנית לחילופי אורגזמות.‬
‫מרובות, במקרה שלך.‬
‫- כן. תודה על זה. - העונג כולו שלי.‬
‫טוב, בעיקר שלך.‬
‫העונג שלנו.‬
‫כן.‬
‫- אז חברים? - חברים.‬
‫- בוא הנה... - כן.‬
‫- נתחלק בקולה? - כן.‬
‫אולי אפילו אתחיל ללבוש חולצות.‬
‫היי, לא אמרתי שאני רוצה שזה ייפסק.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫אזל הפסטור.‬
‫די! כבר?‬
‫דודה, סבא-רבא.‬
‫קסיטה‬
‫נראה לי שהתור הזה נמשך עד פורטלנד.‬
‫יחידות אחסון‬
‫הבן שלי‬
‫נראה לי שהתור הזה נמשך עד פורטלנד.‬
‫שמור לי טמאל! תכף אגיע. אנחנו מתגעגעים וגאים בך, בן.‬
‫את בטוחה שזה כאן, אימא?‬
‫כן.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אבא שלך אמר שהוא צריך משהו.‬
‫זה גם מה שאימא שלי אמרה!‬
‫תפתרו את הבעיות שלכם! עכשיו!‬
‫תנו לנו לצאת!‬
‫כן, או שלא אעזור לך יותר עם האינטרנט!‬
‫אתם מתנהגים כמו טיפשים. יש לכם קשר טוב. תשלימו.‬
‫הם נעלו את זה!‬
‫יופי.‬
‫טוב...‬
‫הנה אנחנו שוב.‬
‫אני עדיין מתגעגעת אליכם.‬
‫עדיין חבל לי שזה נגמר כמו שזה נגמר.‬
‫השנה הזאת הייתה די נהדרת.‬
‫התאהבתי ברופא.‬
‫הייתם מאמינים?‬
‫הוא בן זוג מדהים.‬
‫יש לו ילדה מיוחדת מאוד.‬
‫שני דברים שלא האמנתם שיהיו לי.‬
‫אבל עכשיו יש לי את זה.‬
‫אני מאושרת כל כך.‬
‫והלוואי שיכולתם לראות את האדם שנהייתי‬
‫ואת המשפחה שאני מקימה.‬
‫צ'רלי תודה רבה על היום!‬
‫בוא כבר נדבר.‬
‫דיברנו. במשך חודשים.‬
‫אבל לא פתרנו שום דבר.‬
‫זה מה שנהיה מאיתנו?‬
‫טכנית נשואים, אבל חיים כזרים תחת אותו גג?‬
‫אני לא יכולה לחיות ככה, חורחה.‬
‫- או שתסלח לי, או שאנחנו... - או שמה?‬
‫כי ניסיתי למצוא דריסת רגל בכל זה, ואני אבוד.‬
‫אז מה, לא תסלח לי לעולם?‬
‫אני לא יודע איך.‬
‫- אני רק יודע שאין דרך חזרה. - אני לא רוצה לחזור אחורה.‬
‫אני רוצה ליצור משהו חדש, איתך, למען העתיד שלנו.‬
‫אבל אני צריכה שתרצה ליצור את זה איתי.‬
‫ואם אתה לא רוצה לעשות את זה, תגיד את זה עכשיו.‬
‫חורחה?‬
‫אלוהים. חורחה! אלוהים!‬
‫אימא! אבא! תנו לנו לצאת!‬
‫משהו קורה לחורחה!‬
‫אנחנו צריכים עזרה!‬
‫טוב.‬
‫גנן גידל דגן בגן. דגן גדול גדל בגן.‬
‫שלום, אני פפר בייס.‬
‫שלום.‬
‫אני פפר בייס.‬
‫- וזו משאית האוכל החדשה... - סליחה,‬
‫זה פשוט התהליך שלי.‬
‫- אה. - אודיע לך כשנהיה מוכנים.‬
‫יופי, מגניב. נשמע טוב.‬
‫היי.‬
‫כן. אני מקווה שזה חשוב.‬
‫תכף אופיע בחדשות ואגיד משהו קורע,‬
‫אך נוקב, ואהיה להיט ויראלי.‬
‫כן.‬
‫כן, אבוא ברגע שאוכל. ביי.‬
‫עדיין מותגים בעינייך...‬
‫סליחה, רק רגע.‬
‫האם זה מלך הטאקו החתיך של לוס אנג'לס?‬
‫אבא שלי חטף התקף לב.‬
‫אלוהים, חורחה.‬
‫אני נורא מצטער.‬
‫- הוא בסדר? - לא יודע.‬
‫אני בדרך לנמל התעופה.‬
‫אעלה על המטוס הראשון.‬
‫ניפגש שם.‬
‫לא, אין זמן. אתקשר אליך בהמראה.‬
‫- בסדר? - טוב.‬
‫- אני אוהב אותך כל כך. - גם אני אוהב אותך.‬
‫צ'ואי, חייבים לזוז.‬
‫יש חדש?‬
‫לא. כלום לא השתנה.‬
‫מה שלומך?‬
‫על הפנים.‬
‫זה באשמתי.‬
‫אימא, תנשמי.‬
‫אין לזה שום קשר אלייך.‬
‫את לא מבינה.‬
‫רבנו,‬
‫וצעקתי עליו‬
‫והוא פשוט התמוטט.‬
‫ויכוח אחד קטן לא גורם להתקף לב.‬
‫את לא מבינה.‬
‫זה לא היה רק ויכוח אחד קטן.‬
‫רבנו במשך חודשים.‬
‫שנינו כועסים כל כך כל הזמן.‬
‫מה?‬
‫אני לא מבינה. אתם הזוג המושלם.‬
‫למה לא דיברת איתי?‬
‫מפני שבאמת יש בינינו אהבה‬
‫ורצינו שאת וחורחה תרגישו בטוחים ויציבים,‬
‫ושתדעו שגם לכם תוכל להיות אהבה כזאת.‬
‫אבל אהבה זה דבר מבולגן, מתוקה,‬
‫ומורכב ואמורפי,‬
‫והיא לא מספיקה.‬
‫אסור לאבד ריכוז.‬
‫זוגיות אמיתית מצריכה‬
‫זיעה, ומחויבות, ואנרגיות.‬
‫אבל...‬
‫אתם גורמים לזה להיראות קל כל כך.‬
‫ואני מצטערת שעשינו את זה.‬
‫אבל אני ממש לא מושלמת,‬
‫וגם אביך.‬
‫אבל אני אוהבת אותו‬
‫ואין אף אחד‬
‫שהייתי מעדיפה לחיות איתו.‬
‫תודה שנהגת.‬
‫אל תדאג, בן דוד.‬
‫חטפתי שני התקפי לב ושבץ אחד.‬
‫פשוט מחכים עד שזה עובר.‬
‫זה לא מספיק בשביל להרוג בן דיאז.‬
‫אנחנו אנשים חזקים.‬
‫תמסור לאבא חיבוק ממני.‬
‫אמסור. תודה, צ'ואי.‬
‫חורחה!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אין מצב שאני נותן לך לנסוע לפורטלנד לבד.‬
‫- המשפחה שלך היא המשפחה שלי, חורחה דיאז. - תודה.‬
‫טוב. בוא נלך. שנספיק לטיסה.‬
‫- היי. - חורחה.‬
‫טוב לראות אותך. תודה לאל.‬
‫אני שמח שיכולתי לבוא.‬
‫- תודה שבאת. - אני שמח שבאתי. בכיף.‬
‫- היי. - טוב לראות אותך.‬
‫אז מה שלומו?‬
‫מצבו יציב, אבל הוא עדיין מחוסר הכרה.‬
‫אני שמחה כל כך שכולכם כאן.‬
‫אנחנו רק מחכים ומתפללים.‬
‫תודה.‬
‫הבאתי לו משהו.‬
‫הוא בטח יהיה רעב כשיתעורר,‬
‫והוא שונא אוכל של בתי חולים, אז...‬
‫הוא כזה סנוב בענייני אוכל.‬
‫אני לא יודעת אם סיפרתי לכם, אבל בחתונה שלנו,‬
‫הוא הגניב אוכל משלו.‬
‫ישבתי ואכלתי עוף בסגנון וולדורף,‬
‫ואבא שלכם אכל קרניטס!‬
‫טוב, הוא הרס את הצמחונות שלי במו ידיו.‬
‫זה נכון.‬
‫ידעתם שהוא מביא שאריות לעובדי בית החולים?‬
‫זה טוב.‬
‫- גברת דיאז? - כן.‬
‫בעלך התעורר. את יכולה להיכנס.‬
‫טוב. תודה.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫לפחות זה הוציא אותנו מהמחסן ההוא.‬
‫אהובי, אני מצטערת כל כך.‬
‫אעשה כל מה שתרצה.‬
‫כל מה שתגיד.‬
‫- אני רק לא רוצה לאבד אותך שוב. - לא,‬
‫ביאטריס, בבקשה תפסיקי.‬
‫התנצלת די והותר.‬
‫אני טיפש זקן,‬
‫אבל טיפש זקן שעדיין אוהב אותך.‬
‫בסדר?‬
‫סליחה שרק מפגש עם המוות הזכיר לי את זה.‬
‫נתתי לקטנוניות שלי להפריע,‬
‫אבל כל מה שרציתי לעשות‬
‫זה לחבק אותך,‬
‫ושנחזור להיות אנחנו.‬
‫ודאי שאני סולח לך.‬
‫וגם אני מצטער.‬
‫אני מוכן ליצור משהו חדש איתך.‬
‫- גם אני. - כן?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫ועכשיו, אנחנו צריכים לדבר על זה.‬
‫אוי, שיט.‬
‫נראה לי שהן של גלדיס.‬
‫טוב, גם לי יש כמה סודות.‬
‫בוא נסכים‬
‫להפסיק עם הסודות.‬
‫מספיק עם הסודות.‬
‫היי, אבא.‬
‫חורחיטו! מה אתה עושה פה?‬
‫אני בסדר, חבר׳ה.‬
‫- אהיה בסדר. - בטוח?‬
‫הבהלת אותנו, אבא.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫- חורחיטו. - כן?‬
‫אתה יודע שאני לא מסוגל לאכול ת'זבל הזה.‬
‫תגיד לי שהבאת אוכל.‬
‫כן. הבאתי לך טמאלה.‬
‫בסדר? ידעתי.‬
‫כי זה יהרוג אותי.‬
‫אתה כזה דרמטי.‬
‫אבל רק אחד.‬
‫כן. תקשיב, טסתי הנה...‬
‫הוא בסדר,‬
‫אבל כבר לא מקבלים מבקרים.‬
‫אני מציע שתחזרו הביתה.‬
‫ליל ואני נישאר.‬
‫- טוב. אני אסיע אתכם? - טוב.‬
‫בואו.‬
‫אני רוצה אוויר צח.‬
‫- טוב. - טוב.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫- להתראות. - שמרו על עצמכם. בהחלט.‬
‫אני שמח שאבא שלך בסדר.‬
‫כן, גם אני.‬
‫הרכילות הלוהטת היא שיש להם בעיות ושהם שמרו את זה בסוד, אז...‬
‫הנרי, אני לא רוצה לחזור על הטעויות שלהם,‬
‫אז...‬
‫אני רוצה לספר לך משהו.‬
‫טוב.‬
‫אני...‬
‫לא ממש מתחבר לאל-איי.‬
‫למעשה, אני שונא את אל-איי.‬
‫פורטלנד היא הבית שלי,‬
‫המשפחה שלי כאן, ואני לא יכול להיות רחוק מהם יותר.‬
‫אני לא יודע מה דעתך, או מה זה אומר מבחינתנו,‬
‫- אבל אני רוצה שתדע... - חורחה,‬
‫אתה הבית שלי עכשיו.‬
‫אם אתה צריך להיות בפורטלנד, גם אני צריך להיות פה.‬
‫עכשיו זה אנחנו.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫טוב, אז... ושיהיה ברור,‬
‫אתה מוכן לעזוב את העבודה שלך באל-איי ולעבור לגור איתי פה.‬
‫עכשיו.‬
‫כלומר, יש כל כך הרבה שמש.‬
‫אני כל הזמן מציע לאנשים להיפגש לדרינק‬
‫כשאני ממש לא מתכוון לזה.‬
‫ואתמול אמרתי שבית שעולה 2 מיליון דולר‬
‫הוא זול.‬
‫אני הופך למישהו שאני לא אוהב.‬
‫גם אני מתגעגע לפורטלנד.‬
‫ובהחלט התגעגעתי למשפחה שלך.‬
‫תודה לאל.‬
‫אם אשמע עוד מישהו מדבר על הפודקאסט החדש שלו,‬
‫אני אעשה תאונה על כביש 405.‬
‫באמת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫ואז הבנתי שאתם המשפחה שלי,‬
‫ואני רוצה לחלוק אותם איתכם.‬
‫אל תגרמי לי לבכות.‬
‫אני מתה על זה שאתה גבר שבוכה.‬
‫תסבירי את הטקילה.‬
‫זה חלק מטקס עתיק בשם‬
‫"אימא שלי אהבה לשתות את זה."‬
‫ולחם הגבינה?‬
‫זה סיפור מצחיק, כי...‬
‫אבא שלי אהב לאכול אותו.‬
‫יש לו ריח טוב, אז...‬
‫הוריי היו טיפוסים אמיתיים.‬
‫הם עשו הכול ביחד.‬
‫אפילו חלו ונפטרו באותו זמן בערך.‬
‫לכן רציתי להיות אונקולוגית.‬
‫ו...‬
‫חבל, כי אני חושבת שעם הזמן, הם היו לומדים לקבל אותי.‬
‫אני חושבת שהם בעיקר פחדו.‬
‫דאגו שלא אמצא אהבה ושלא יהיו לי ילדים.‬
‫ועכשיו יש לי את שניהם, סוג של.‬
‫בואו.‬
‫שניכם.‬
‫- אשתה לחיי זה. - בסדר.‬
‫- אפשר גם? - לא.‬
‫- טוב. - לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫אקח את זה.‬
‫זה חזק.‬
‫לחם גבינה, טקילה, שני האנשים החביבים עליי, זה נהדר!‬
‫היי, זה סנטיאגו. תשאירו הודעה.‬
‫היי, סנטי. זאת ליל.‬
‫סליחה שהייתי גועלית אליך אתמול.‬
‫זאת לא הסיבה שהתקשרתי.‬
‫אבא שלי חטף התקף לב.‬
‫הוא בסדר. אני רק...‬
‫אני לא יודעת למה התקשרתי. אני מניחה ש...‬
‫אתה האדם שאני רוצה לדבר איתו.‬
‫אתה כאן.‬
‫בטח שאני כאן.‬
‫- איך ידעת שאני...? - סול.‬
‫מה שלומו?‬
‫טוב.‬
‫יציב.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫- זה טוב. - כן.‬
‫אבא שלך קשוח.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫וזה מה שהייתי צריך להגיד אתמול.‬
‫אני מתגעגע לריח של השיער שלך‬
‫כשאת שוכבת על החזה שלי כשאני קורא.‬
‫למרות שהוא מפריע לפעמים,‬
‫ואני מאבד את העמוד שלי.‬
‫אני מתגעגע לזה שלמרות שהקול שלך נוראי,‬
‫זה לא מונע ממך לשיר.‬
‫בקול רם מאוד.‬
‫אני מתגעגע לזה שאת מתעקשת להיות נחמדה לאנשים‬
‫שזה לאו דווקא מגיע להם.‬
‫אבל את...‬
‫את תמיד מצליחה לראות את הטוב שבהם.‬
‫תראי, אני לא יודע‬
‫אם אצליח לחיות את חיי כאילו כל דבר הוא נס,‬
‫אבל אני יכול לחיות את חיי‬
‫כאילו את נס.‬
‫כי את הנס שלי, לילי דיאז.‬
‫ואני לא יכול לחיות בלעדייך.‬
‫לעזאזל,‬
‫זאת הייתה חתיכת התנצלות.‬
‫24 בדצמבר‬
‫- זה יותר מדי? - אין לי...‬
‫טוב, יש לי רכילות.‬
‫בואי נשמע, אימא.‬
‫אחרי הארוחה, עשיתי סדר,‬
‫ומצאתי את זה על הרצפה.‬
‫זאת טבעת אירוסים?‬
‫איזה מהנכדים שלי, לדעתכן, יתארס הערב?‬
‫בואו נבדוק.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬
‫בקרת כתוביות יעל אביבי‬