Una reconeguda doctora va atropellar un grup de vianants al mercat local:
tres morts i cinc ferits.
Després de la feina, a vegades feia una becaina abans de tornar.
Aquest dia no la va fer.
Anava direcció a l'aniversari de la seva filla i es va adormir.
No va arribar a la festa ni va celebrar l'aniversari mai més.
Va convertir-se en un altre aniversari.
Un que no hauria volgut celebrar.
Tres pilots eren en un avió que volava massa prop d'un remuntador.
La boira densa afectava la visibilitat.
No van veure les cabines amb els esquiadors
i l'avió en va tallar els cables d'acer.
El telefèric va caure 80 metres
i van morir els 20 passatgers.
Un dels pilots va voler contactar amb les famílies,
però no va obtenir resposta.
Un noi de 12 anys va provocar una lesió medul·lar al seu bessó,
que el va deixar paralitzat del coll per avall.
Tot i les advertències de la mare,
no jugaven a res fora del normal.
La taula on va caure era al lloc de sempre.
Els bessons eren idèntics, però la seva vida ja no ho seria.
Les històries se centren en la víctima.
Mai es mencionen els responsables del desastre.
Ningú vol saber res del nen que va paralitzar el germà,
ni de la conductora adormida
ni dels pilots que van tallar el cable.
Però jo vull saber coses dels culpables…
Va passar tan de pressa.
Vull saber-ho tot dels causants de les tragèdies.
Gent com jo.
Se'ls perdona mai?
Ho superen en algun moment?
No hi ha ni un segon en què no pensi en el que vaig fer.
Ni un moment en què no pensi en tu.
En què deus estar fent,
com estàs
i com continues vivint…
si t'he destrossat la vida.
EXPATRIADES
He parlat amb els floristes i han confirmat les flors.
Les duran demà al matí a primera hora si hi ha algú per rebre'ls.
Has parlat amb el local sobre la pancarta?
Sí. Si és fora de les sortides, no hi ha problema.
Molt bé.
Aquest és el menú final.
Bé, diuen que l'Anthony és el millor.
I com és que vas venir a Hong Kong?
Al meu marit li van oferir un ascens per marxar fora.
I treballes?
Treballava. Bé, treballo.
No soc mestressa.
Perdona, no volia dir això.
Perdona, és una cosa que m'afecta.
Soc arquitecta de jardins.
Dissenyo jardins per a la gent.
És difícil aquí. Ningú no té jardí.
Bé, és Hong Kong.
Quin nen més maco.
Tinc un nebot de la seva edat i no para mai.
Bé, què et sembla?
És un noi encantador.
Vull dir el menú.
-Està bé. -Ja estàs? Vull tornar a casa.
Gairebé. Ens queden un parell de coses, d'acord?
-Només uns minuts, reina. -La teva filla és una passada.
S'assembla moltíssim a tu. En tens només dos?
Margaret?
-Puc veure la llista final de convidats? -Sí, és clar.
No la tinc impresa, però mira-la aquí, a l'iPad.
Aquests són els confirmats.
De vegades alguns no venen al final, però no crec que sigui el cas.
És molta gent.
Si penses això, hauries de veure l'última boda que vam fer.
Hi havia mitja ciutat.
Mira, les festes grans intimiden,
però el meu equip us ajudarà en tot.
N'hem organitzat milions i, creu-me, teniu el millor local de la ciutat.
I amb aquest espai, és millor tenir més gent que menys,
perquè amb poca pot quedar pobre.
Són els 50 del teu marit, i això s'ha de celebrar.
Nosaltres ens en farem càrrec i tu només hauràs de passar-t'ho bé.
-Això espero. -Oh, i tant. Tot serà perfecte.
-Hem de tornar. -D'acord.
Som-hi, Daisy.
Quin dibuix més maco.
Ets tu, la teva germana i la teva mare?
I aquest?
És en Gus.
-Qui és en Gus? -Daisy, ja tornem.
Ho sento, marxem.
Gràcies.
-D'acord. -Anem.
Adeu.
EL PEAK
-Ja ho sé, però no et puc ajudar. -Per què no?
Perquè és el teu projecte.
Hilary! Aguanta la porta!
-Aguanta la porta! -No correu.
Nois! Què us he…?
¿Has…
rebut la invitació a la festa del Clarke?
Sí, no hi podem anar. Ja tenim plans.
Però felicita'l de part nostra.
Ja ho entenc.
Sé que les coses han estat…
Només és que…
M'agradaria que vinguéssiu.
Ho diré a en David.
-Essie, som aquí! -Hola, Essie.
-Hola. -Ei.
-Hola, Essie. -Àvia, avi!
Ho sento, acaben d'arribar. Volia…
-Tot bé. -Hola, avi.
Pensava que descansaríeu a l'hotel avui.
-Estàvem avorrits allà. -On és l'oncle Peter?
-Ara dorm. Té jet-lag. -Em moro de gana.
AUSTRÀLIA ZONA DE CERCA
Teniu fruita.
-Mango. -Que bé!
Espera't. Primer renta't les mans.
Essie, fes que es rentin les mans.
-Sí, senyora. -Gràcies, Essie.
Per què li deixes veure aquestes coses?
Està obsessionada amb les notícies. No hi puc fer res més.
Jing, has tocat les tasses?
Les he posat a l'armari. Té més sentit així.
No sé si la festa és una bona idea.
-És massa trista. -És cert.
Bé, volem crear una sensació de normalitat.
Margaret, la teva vida ja no és normal.
-Jo vull mango. -No cal fer-ho veure.
Ei, qui vol jugar a un joc?
-Vinga, juguem. -Estem mirant la tele.
Mare? Puc beure llet amb xocolata?
Sí, sí. És clar.
-Philip? -Sí?
Qui…?
Qui és aquest del dibuix?
És Jesús.
Jesús? Per què dibuixes Jesús?
No vull que el dibuixis més. D'acord?
Molt bé, mare.
Ei, petit. Vine aquí.
T'estimo moltíssim.
Ja ho saps, oi?
Sí, jo també.
Ves a prendre la llet.
Gràcies, mare.
Que Déu us beneeixi i us guardi.
-El Senyor sigui amb vosaltres. -I el vostre esperit.
Senyor, perdoneu els nostres pecats.
La seva misericòrdia duri per sempre.
Que fixi damunt vostre la seva mirada i us doni pau.
Pare nostre, per dir-nos com ens estimeu,
vau enviar el vostre fill Jesús,
que va caminar a la Terra com qualsevol de nosaltres.
Va patir com nosaltres.
Va viure el dolor i la por.
-Has estat dolenta. Oi, Bunny? -He estat molt dolenta.
-Et mereixes un càstig. -Sí, m'ho mereixo. Pega'm.
-Què vols? -Pega'm, Dirk.
Més fort, més fort.
Adeu, Bunny.
-T'he dit "adeu". -D'acord.
Quina classe de nom és "Dirk"?
Un nom d'home blanc.
Com Chet, Tucker, Skeet o David.
Els coreans també teniu noms rars.
-Com Uri, Yuki o Suki. -Això són noms japonesos.
No, conec una coreana que es diu Suki.
Segur que sí.
D'acord.
Fins després, Dirk.
Quant val?
Seixanta.
Té.
Gràcies.
De veritat?
Ja t'ho he dit.
Aquest bus passa pel carrer Temple?
Deixa-ho estar. Baixem a la següent.
Ens hem equivocat de bus?
Crec que no.
Noia.
Aquest bus para al carrer Temple?
Soc coreana.
Hi para?
És coreana.
Coreana?
No parla cantonès?
Suposo que no.
Ha dit que és coreana.
Ei, Puri.
Has passat per la tintoreria?
Ho necessito avui.
En Sam ho recollirà ara.
Ah, i una altra cosa…
-El gos ha estat bordant? -Sí, senyora.
Tot el matí.
Gràcies.
Mercy! Pensava que no vindries. Seu, seu.
Gràcies.
Coneixeu la Mercy?
Hola, soc la Lucia.
-Hola. -Mercy, què fas per aquí?
Soc amiga de la Philena.
I moltes altres coses.
Escrivia al Hong Kong Post.
També vaig ser hostessa, però ho vaig deixar pel cap.
Vaig fer de tutora d'un nen, però la mare era boja i em va fer fora,
i ara faig càterings, així que…
Quina varietat.
Vols xampany?
-Em portaries un French 75? -És clar.
Que fort. M'encanta aquest còctel. Bona idea.
-S'hi posa xampany, oi? -I ginebra i llimona.
M'encanta. Me'n portes un també?
-Sí. -Gràcies.
-Que siguin tres. -D'acord.
Gràcies.
-Com és que en saps tant, de còctels? -Doncs…
-Bevia molt a la universitat. -Bevíem molt.
Les millors borratxeres.
-Ho sé. N'he sentit a parlar. -No! No, no.
-No li he dit res. -Què?
-Philena! -Què?
Deixa'm, t'ajudo.
Tens ganes d'anar a la festa?
Suposo que sí.
Intenta passar-t'ho bé, d'acord?
-Què et sembla una trena? -No tinc sis anys.
Em posaré la diadema nova.
D'acord.
Ostres, quin vestit!
Com estàs?
Vell.
Bé, estàs guapo.
Estàs bé?
Els teus pares estaran bé?
A la festa.
Havíem d'esperar?
El Dr. Stein va dir que seguíssim.
És l'única manera.
Pas a pas.
No podem pensar que és una traïció a en Gus…
-Mare! Para! -Mare!
-Prou!
-Mare! Mai em deixa veure el que vull! -Para! Prou!
Phil, ves a vestir-te. Farem tard. Dona'm això.
Però, mare, jo ja estic!
Ja és prou estressant.
Ho vull veure. No han trobat l'avió.
Me n'ocupo jo. Vinga, vesteix-te.
Però el trobaran, oi?
No ho sé, l'estan buscant. Segur que el troben. Som-hi.
Avui tinc feina.
No he trobat l'Instagram.
Tu també ho vas fer.
-Les xarxes d'avui. -No és ella.
-És boja. -No!
-Escolta, qui és en Dirk? -No és el seu nom real.
Una broma nostra.
Però qui és?
-Dirk? -Com es diu de debò?
-Un noi. -Un noi blanc? Amb pasta.
No siguis hipòcrita, Shellac. Tu has sortit amb homes blancs.
Només he tingut algunes cites.
Això tampoc és pas res seriós.
-D'acord. -Ho sento. Us he de deixar.
-Què? Ja? -No puc fer esperar en Dirk.
Mercy! No em puc creure que no ens diguis qui és!
Ja pot estar bo!
"Bo" és poc.
Et truco després! Ho vull saber tot!
Que estrany que no n'hagi dit mai res.
Qui deu ser?
Què mires?
El gos d'en Christopher no ha parat de bordar.
Collons.
-Ei, què fas? -Hi aniràs vestit així?
A qui li importa el que porti?
Ja és tard per preocupar-me pel que pensen de mi.
Ningú no pensa res de tu.
Què?
La dona del 304 ja em torna a mirar fixament.
La Tilda?
No siguis paranoic.
-Ei, com ha anat el dia lliure? -Quin dia lliure?
He treballat set dies seguits, i avui també.
I em fa mal tot.
I avui al bar m'he gastat gairebé el sou d'un dia…
Hi falta caviar.
-D'acord. -Bé.
Tàrtar de salmó?
-Tàrtar de salmó? -Hola?
Hola. Què és això?
Tàrtar de salmó.
I aquesta galeta? Saps si té gluten?
És una galeta salada… Sí, està feta de farina.
Estàs segura que hi vols anar?
No ho sé. El que et va fer la Margaret va ser una putada.
Amb l'amistat que teníem i ara no ens podem ni veure?
No val la pena.
Vivim al mateix edifici i estic cansada d'evitar-los sempre.
Què?
Fas pudor d'alcohol.
M'he pres una cervesa.
És una festa, no? He començat abans.
Vas dir que pararies, David.
Si no haguessis begut aquella nit…
Què?
Vull dir, si d'entrada no haguessis mentit sobre on havies estat…
Ara és culpa meva?
No, és clar que no. Només volia dir…
Deixa-ho estar, d'acord? No vull barallar-me.
Tens raó. Estic cansat de mentir.
No puc més.
-Sam, pots parar? -Què? Què fas?
-Sam, para el cotxe. -No. No paris, Sam.
Deixa'm sortir. No puc més.
-Què dius? -Sam, si us plau.
-Pots parar el cotxe? -No, Sam.
-Para el cotxe! -David, no.
I la festa? Ens estan esperant.
Què fas? Continua.
David, no em facis anar-hi sola.
No hi vagis si no vols.
Només m'hi deixaré veure i ens trobem després a casa, d'acord?
Espera't… On vas? A quina hora tornaràs?
-Per molts anys, Clarke. -Gràcies per venir.
Gràcies.
Em moro de gana.
-Vols menjar més? -El menjar és horrible.
No és horrible.
L'única cosa decent és el còctel de gambes.
Recordes el menjar del teu 25è aniversari, Andy?
Era boníssim. El millor.
Ho veus? Si haguéssiu tornat a casa per la festa,
-hauríem pogut fer el mateix. -Mare, ara no.
-Què? No dic tornar per sempre. -Sabem que volies dir-ho.
Si hagués volgut dir-ho, ho hauria dit i ja.
-Ja ho has dit mil cops, Jing. -Amor.
Si us plau…
No he vingut des de Filadèlfia per discutir.
-Ho podem deixar? -Sí, ja en parlarem a casa.
No hem de parlar res. No marxarem de Hong Kong.
-Ecs. Quin fàstic. -Doncs no t'ho mengis.
-Tinc molta gana. -Anem a buscar un còctel de gambes.
No dona treva.
Amb tot el que ha passat, només volen que els nens tornin a casa.
-Tenir un equilibri. -Són a casa.
Ho sento, Peter. No volia escridassar-te.
No et preocupis. Aniré…
a buscar còctel de gambes.
Només seran aquí uns dies més.
Està bé. No són ells, només…
-Els nens s'ho estan passant bé. -Sí.
Estàs bé?
Sí, sí. Estic bé.
-No paro de pensar en aquell dibuix. -Només és un dibuix.
No sé per què pensa en Jesús. No som religiosos.
-Potser l'hi va dir en Brian. -Els Mahoney? Són budistes.
Potser és un altre amic.
Tant se val. No importa.
No entenc per què penses en això ara.
Som a una festa amb els amics.
-Tens raó. Perdona. -No et preocupis.
Pots intentar passar-t'ho bé?
Sí. T'ho prometo.
T'estimo.
Molt bé.
-Has vingut directa de la feina? -Què?
No! Això…
Abans estava nerviosa.
No sabia quin seria l'ambient.
Si seria una celebració o què.
És una festa d'aniversari.
Sí, bé… Ja saps el que vull dir.
Mira-la.
No sé com s'ho fa. Mantenir-se tan ferma.
Si m'hagués passat a mi…
m'hauria matat.
Som l'any 2014. Com poden haver perdut un avió?
L'oceà és gran, enorme.
-En voleu? -No, gràcies.
Fa por pensar que es poden perdre així.
Perdona.
Perdona? Què és això? No, gràcies.
És llet amb xocolata?
Me'n dones?
PER MOLTS ANYS, CLARKE
Margaret? Et volia dir…
Margaret? Margaret, hola.
Només volia agrair-te que m'hagis convidat… Margaret!
Vinga, ves.
Per fi et trobo. Tens més d'aquells…? Com es diuen?
Has vist la Margaret?
Mercy?
Margaret! Ets aquí.
-Margaret? -Què hi fa, aquí?
Qui?
La Mercy. Què hi fa, aquí?
-Hi tens tots els amics. -No.
No és una amiga. No és…
Has d'anar als discursos.
En Clarke et necessita.
Dona'm això.
Gràcies per venir.
Significa molt per nosaltres.
Feia temps que no vèiem molts de vosaltres…
Potser és estrany que fem una festa, però…
Però, més que celebrar que em faig vell…
volem aprofitar l'oportunitat…
per agrair a tothom
tota l'ajuda aquest any,
que ha estat, i probablement serà, el més difícil de la nostra vida.
-Pobreta, està en un altre món. -Segur que s'ha medicat.
Hi ha milions de casos com aquest.
Només va tenir tanta repercussió
perquè són molt fotogènics.
Ningú no vol dir-ho, però tots ho sabem…
-Me'n vaig. -Què? Ja?
És massa dur veure-la així.
Aprecio tot el que tenim.
No sé què hi fan, a Hong Kong.
Haurien d'haver tornat a casa.
…horrorós. Merda.
Ho sento.
Quan la vida se't capgira completament.
I l'últim que vull dir és…
T'estimem, Gus.
Et trobem molt a faltar.
Siguis on siguis.
Gràcies.
-Per molts anys. -Per molts anys.
-L'he vista. És aquí. -Qui?
-La Mercy! És aquí! -Què dius? Vine, vine.
Per què ens faria això? Per què?
Vinga, tranquil·la. Ja n'has tingut prou. Tranquil·litza't.
-No és pel xampany. -Seu aquí.
-Clarke. -Vinga, seu.
-És aquí. A la festa. Ara. -No hi és.
-L'he vista… No soc boja. -No és aquí!
Margaret. Margaret!
Per què? Per què ets aquí?
Perdoni?
No és res. Vine. Margaret.
Perdoneu.
Olivia: No t'ho creuràs. La Margaret ha perdut la xaveta.
Acaba d'envestir una cambrera!
-No té sentit. -Mare!
-Què hi faria, aquí? -Para!
Sé que no té sentit, Jing, però l'he vista. D'acord?
Era aquí.
Margaret?
Hilary!
Estàs bé?
Has vingut. Pensava que no vindries.
Sí, he vist…
Hem de tornar. Ens avises un taxi?
Agafeu el cotxe, ja n'avisaré un.
-No, porta'ls tu. -No, no.
Puc tornar amb tu?
Sí, és clar.
Estàs segura?
-D'acord. Som-hi. -Sí.
Som-hi.
L'he vista. T'ho juro.
L'he vista de debò. Oi?
Déu meu!
Estic perdent la xaveta?
Ei, no.
-Creus que se me'n va el cap? -No.
-Què? -De debò has atacat una cambrera?
-Ho sento. -Sí, al mig de la festa.
-Potser veig fantasmes. -No.
Ei, ei, ei.
Ningú no hauria de passar pel que has passat tu.
Em moro de gana.
-El menjar era dolent. -Era horrible.
No t'ho volia dir. Em sap greu.
-Era dolentíssim, no he menjat res. -Jo només un palet de pa.
Quan va ser l'últim cop que vas venir? Va ser amb un noi?
-No, crec que sí. -No. Va ser després d'allò.
De què?
Després d'allò de la Cecily Brown.
Aquell va ser l'últim cop?
Que fort, tens raó. Fa molt de temps.
Ja ho sé.
Recordes aquell noi que ens seguia sempre?
-Estava totalment enamorat de tu. -No.
-Vinga, va. Vols dir? -És clar. Et seguia com un gosset.
Tot just havia acabat l'institut. Semblava en Ryan Gosling.
Quins bons records.
Què?
El meu matrimoni s'acaba.
Em sap greu.
Algun cop t'has imaginat una vida totalment diferent?
Sent una persona diferent.
Constantment.
M'estimo la meva família, però cada cop tinc més ganes d'anar-me'n.
Tinc un pis a Kowloon.
A vegades només vull estar sola, saps?
A un lloc on no sigui la dona de ningú, la mare de ningú.
On no em defineixi una tragèdia
i que no em recordi que soc mare de dos nens, en comptes de tres.
Sempre seràs la seva mare.
Tenia un amor i era genial,
però al final tenia un cor de cristall.
La vas cantar al karaoke.
És cert.
Et vas despullar.
Tenia un amor i era diví,
però vaig descobrir que perdia el cap.
Semblava real, però estava tan cega.
Molta desconfiança i l'amor queda enrere.
Mentrestant…
Vinga, va.
…el que trobo és agradable i em sento bé.
L'amor és ben confús, no et deixa tranquil·la.
Si tinc por de perdre't, no em fa cap bé.
Em provoques amb el que fas.
Què?
Què passa?
Què?
Porta'm al mercat.
Si us plau.
És hora de marxar.
No passa res. Tot bé.
-Què passa? -No ho sé.
Hil…
-Què? Què…? -Margaret, calma't.
-Són… els meus fills? -Para! Prou.
Queda't aquí.
Vaig a veure què passa.
-Què ha passat? Què…? -El veí. El meu veí.
L'han trobat al seu pis. Mort.
Gràcies a Déu.
Gràcies per venir avui.
Sé que volies un matrimoni perfecte,
però les relacions no poden resistir el tipus de mentides que deia en David.
Creus que ho saps tot, Margaret, però no és el cas.
Senyora? Ja ha arribat. Vol alguna cosa?
No, no cal. Gràcies, Puri.
En David és aquí?
No, senyora.
Molt bé, gràcies. Torna al llit.
Sí, senyora.
L'has vist?
No.
Quina bogeria…
No pot ser mort…
Era gran, no?
No…
No he preguntat. He tingut una nit complicada.
I on heu anat? M'hauria agradat portar-te jo.
Per què no has trucat?
Phil?
Phil, què fas?
Subtítols: Gerard Minaya Surroca
Supervisor creatiu Guillermo Parra