‫רופאה שנודעה בקהילתה בעזרתה לזולת‬
‫דרסה חבורת הולכי רגל בשוק מקומי. ‬
‫שלושה נהרגו וחמישה נפצעו. ‬
‫הרופאה נמנמה מדי פעם בחדר התורן אחרי משמרות ארוכות‬
‫לפני שנסעה הביתה. ‬
‫באותו יום, היא לא עשתה זאת. ‬
‫היא הייתה בדרכה‬
‫למסיבת יום ההולדת של בתה ונרדמה בזמן הנהיגה. ‬
‫היא לא הגיעה למסיבה באותו יום וגם לא חגגה‬
‫שום יום הולדת לבתה יותר. ‬
‫היום הזה ציין אירוע אחר כעת. ‬
‫אירוע שהרופאה לא רצתה לזכור. ‬
‫שלושה טייסים היו במטוס קטן שטס קרוב מדי למעלית סקי. ‬
‫היה באותו יום ערפל כבד שהגביל את הראות. ‬
‫הם לא ראו את הקרוניות שהסיעו גולשים במעלה ההר ובמורדו, ‬
‫וכנף המטוס הימנית ביתקה את כבל הפלדה. ‬
‫הקרונית נפלה מגובה 80 מטרים, ‬
‫וכל 20 הנוסעים נהרגו בו במקום. ‬
‫אחד מהטייסים ניסה בהמשך ליצור קשר עם משפחות ההרוגים, ‬
‫אבל אף אחד לא החזיר לו טלפון. ‬
‫ילד בן 12 גרם לאחיו התאום‬
‫פגיעה בחוליית הצוואר השביעית ששיתקה אותו מהצוואר ומטה. ‬
‫אמם הזהירה אותם שלא יתגוששו, ‬
‫אבל הילדים לא שיחקו יותר מהרגיל. ‬
‫שולחן הזכוכית שנפל דרכו תמיד היה שם. ‬
‫התאומים היו זהים, אבל מאותו יום והלאה, ‬
‫חייהם כבר לא היו זהים בכלל. ‬
‫הסיפורים האלה תמיד מתמקדים בקורבן. ‬
‫האחראי לאסון לא מוזכר אף פעם. ‬
‫אף אחד לא רוצה לשמוע על הילד ששיתק את אחיו, ‬
‫או על הנהגת שנרדמה בנהיגה, ‬
‫או על הטייסים שהפילו את הקרונית. ‬
‫אבל אני רוצה לדעת על האשמים... ‬
‫הכול קרה מהר כל כך. ‬
‫אני רוצה לדעת על האנשים שגרמו לטרגדיות האלה... ‬
‫אנשים כמוני. ‬
‫סולחים להם אי פעם?‬
‫הם מתגברים על זה?‬
‫אין רגע שבו אני לא חושבת על מה שעשיתי. ‬
‫אין רגע שבו אני לא חושבת עליכם. ‬
‫על מה שאתם עושים כרגע... ‬
‫מה מצבכם... ‬
‫ואיך אתם ממשיכים בחייכם. ‬
‫אחרי שהרסתי את חייכם לחלוטין. ‬
‫זרות‬
‫דיברתי עם חנות הפרחים קודם. כל סידורי הפרחים אושרו‬
‫והם יישלחו מחר על הבוקר אם רק תדאגי‬
‫שמישהו יפגוש אותם שם בבוקר. ‬
‫ודיברת עם האולם על תליית הכרזה?‬
‫כן. כל עוד נרחיק אותה מהיציאות, לא תהיה שום בעיה. ‬
‫נפלא. ‬
‫והנה התפריט הסופי, לסקירתך. ‬
‫טוב, "אנתוני'ס" נחשבת להכי טובה שיש. ‬
‫אז אפשר לשאול למה הגעת להונג קונג?‬
‫החברה של בעלי קידמה אותו למשרה בחו"ל. טיפוסי, נכון?‬
‫ואת עובדת?‬
‫עבדתי. אני עובדת. ‬
‫אני לא עקרת בית. ‬
‫אני מצטערת, אני... לא רמזתי ש... ‬
‫סליחה. זה נושא רגיש מבחינתי. ‬
‫אני אדריכלית נוף. ‬
‫אני מעצבת לאנשים גינות. ‬
‫אבל פה זה לא קל. אין לאף אחד קרקעות. ‬
‫ככה זה בהונג קונג. ‬
‫איזה ילד מתוק. ‬
‫יש לי אחיין בערך בגילו, ואיתי הוא אף פעם לא יושב בשקט ככה. ‬
‫אז מה דעתך?‬
‫הוא ילד נהדר. ‬
‫התכוונתי לתפריט. ‬
‫- הוא בסדר גמור. - סיימת? אני רוצה לחזור הביתה. ‬
‫כמעט. אנחנו רק צריכות לעבור על עוד כמה דברים, טוב?‬
‫- בעוד כמה דקות, מתוקה. - וואו, הבת שלך מהממת. ‬
‫היא דומה לך כל כך. יש לך רק את שניהם?‬
‫מרגרט?‬
‫- אפשר לראות את רשימת האורחים הסופית? - כן. בטח. ‬
‫היא לא מודפסת לי, אבל היא פה באייפד שלי. ‬
‫אלה כל האנשים שאישרו הגעה. ‬
‫לפעמים יש כאלה שמבריזים ברגע האחרון, אבל לא נראה לי שזה יקרה פה. ‬
‫אלה הרבה אנשים. ‬
‫אם זה נראה לך הרבה, זה כלום לעומת החתונה שערכנו בשבוע שעבר. ‬
‫חצי מהעיר הייתה שם. ‬
‫תראי, תמיד מלחיץ לערוך מסיבה גדולה, ‬
‫אבל הצוות שלי יתמוך בכם ויספק לכם כל מה שתצטרכו. ‬
‫ערכנו מיליון מסיבות, ‬
‫ותאמיני לי, זכית באולם הכי טוב בעיר. ‬
‫אבל עדיף שיבואו כמה שיותר למקום כזה, ‬
‫כי אם יבואו מעט מדי, זה ייראה קצת עצוב. ‬
‫בכל אופן, ימלאו לבעלך 50 וזו לגמרי סיבה לחגיגה, ‬
‫וברגע שתסיימי עם כל התכנונים, ‬
‫את פשוט תעשי שם חיים. ‬
‫- אני מקווה שאת צודקת. - זו תהיה מסיבה משגעת. ‬
‫- כדאי שנחזור הביתה. - טוב. ‬
‫בואי, דייזי. ‬
‫איזה ציור יפה. ‬
‫אלה בטח אתה ואחותך ואימא שלך. ‬
‫ומי זה?‬
‫זה גאס. ‬
‫- מי זה גאס? - דייזי, הלכנו. ‬
‫מצטערת, חייבים ללכת. ‬
‫תודה. ‬
‫- בכיף. - בוא. ‬
‫ביי. ‬
‫הפסגה‬
‫- אני יודעת, אבל אני לא יכולה לעזור לך. - למה לא?‬
‫כי זה הפרויקט שלך. ‬
‫דודה הילרי! תעכבי את המעלית!‬
‫- תעכבי את המעלית, בבקשה! - רגע, לא לרוץ. ‬
‫ילדים. ילדים! מה אמרתי... ‬
‫את... ‬
‫קיבלת את ההזמנה ליום ההולדת של קלארק מחר?‬
‫כן. לא נוכל להגיע. תכננו משהו אחר. ‬
‫אבל תמסרי את איחולינו לקלארק. ‬
‫אני מבינה. ‬
‫אני יודעת שהמצב... ‬
‫אני פשוט... ‬
‫יהיה ממש חשוב שתבואו. ‬
‫אני אדבר עם דיוויד. ‬
‫- אסי, הגענו. - היי, אסי. ‬
‫- שלום. - היי. ‬
‫- היי, אסי. - סבתא, סבא. ‬
‫אני ממש מצטערת, הם הרגע הגיעו. ניסיתי... ‬
‫- זה בסדר. - היי, סבא. ‬
‫חשבתי שתירגעו לכם במלון היום. ‬
‫- השתעממנו ורצינו לבקר את הילדים. - איפה דוד פיטר?‬
‫- הוא ישן. בגלל הג'ט לג. - אני מת מרעב. ‬
‫שטח החיפושים‬
‫הכנתי פירות טריים. ‬
‫- מנגו. - מעולה!‬
‫רגע אחד. לכו לשטוף ידיים. ‬
‫אסי, תדאגי שישטפו ידיים כשהם חוזרים הביתה. ‬
‫- כן, גברתי. - תודה, אסי. ‬
‫למה את מרשה לה לצפות בדברים איומים כאלה?‬
‫היא מכורה לחדשות. אני לא יכולה לעשות כלום בקשר לזה. ‬
‫ג'ינג, הזזת לי את הכוסות?‬
‫העברתי אותן לארון ההוא. זה מקום מתאים יותר. ‬
‫אני לא בטוחה שהמסיבה היא רעיון טוב. ‬
‫- זה עצוב מדי. - אני מסכים. ‬
‫אנחנו פשוט מנסים ליצור פה אווירה נורמלית. ‬
‫אבל מרגרט, החיים שלכם לא נורמליים יותר. ‬
‫- לא לחסל את המנגו. - למה להעמיד פנים?‬
‫היי, מי רוצה לשחק במשחק?‬
‫- בואו נשחק. - אבל ראינו טלוויזיה. ‬
‫אימא? אפשר שוקו?‬
‫כן. בטח. בסדר. ‬
‫- פיליפ? - כן?‬
‫מי... ‬
‫מי זה פה בציור?‬
‫זה ישו. ‬
‫ישו? למה אתה מצייר את ישו?‬
‫אני רוצה שלא תצייר אותו יותר, בסדר?‬
‫בסדר, אימא. ‬
‫היי, מתוק שלי. בוא הנה. ‬
‫אני אוהבת אותך מאוד. ‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫כן, גם אני אוהב אותך. ‬
‫לך ותיקח שוקו. ‬
‫תודה, אימא. ‬
‫שיברך אתכם האל וישמור עליכם מכל משמר בכל יום ויום. ‬
‫- יהי האל עמכם. - ועמך. ‬
‫דעו שנוכחות האל ואהבתו עוטפות אתכם. ‬
‫לעולם חסדו. ‬
‫האל מגן עליכם כאם ואתם חוסים תחת כנפיו. ‬
‫אלוהינו הנשגב והנצחי, ברוב אהבתך למין האנושי, ‬
‫שלחת אלינו את בנך ישו. ‬
‫וכשהוא התהלך על פני האדמה, הוא היה אנושי ככל אדם באולם הזה. ‬
‫הוא התקשה כמונו. ‬
‫הוא חווה אבל ופחד. ‬
‫- היית ילדה רעה. נכון, באני? - הייתי ממש, ממש רעה. ‬
‫- מגיע לך עונש. - באמת מגיע לי. תרביץ לי. ‬
‫- מה לעשות? - תרביץ לי. בבקשה, דרק. ‬
‫חזק יותר. קדימה, חזק יותר. ‬
‫להתראות, באני. ‬
‫- אמרתי "להתראות". - טוב. ‬
‫איזה מין שם זה "דרק" בכלל?‬
‫זה שם של גבר לבן. ‬
‫כמו צ'ט או טאקר או סקיט או דיוויד. ‬
‫גם לקוריאנים יש שמות די מוזרים. ‬
‫- כמו יורי ויוקי וסוקי. - אלה שמות יפניים. ‬
‫דווקא לא. הכרתי קוריאנית בשם סוקי. ‬
‫אני בטוחה שכן. ‬
‫טוב. ‬
‫להתראות, דרק. ‬
‫כמה זה?‬
‫שישים. ‬
‫הנה. ‬
‫תודה. ‬
‫האוטובוס עובר ברחוב טמפל?‬
‫עזוב. בוא נרד בתחנה הבאה. ‬
‫טעינו באוטובוס?‬
‫לא נראה לי. ‬
‫גברתי הצעירה. ‬
‫האוטובוס עוצר ברחוב טמפל?‬
‫אני קוריאנית. ‬
‫הוא עוצר שם?‬
‫היא קוריאנית. ‬
‫קוריאנית?‬
‫היא לא דוברת קנטונזית?‬
‫נראה שלא. ‬
‫היא אמרה שהיא קוריאנית. ‬
‫היי, פורי. ‬
‫אספת את הכביסה מהניקוי היבש?‬
‫זה בשביל המסיבה הערב. ‬
‫סם אוסף אותה עכשיו. ‬
‫אה, ופורי... ‬
‫- פינו נבח הרבה? - כן, גברתי. ‬
‫הוא נבח כל הבוקר. ‬
‫תודה. ‬
‫מרסי! חשבתי שלא תצליחי לבוא. שבי, שבי. ‬
‫תודה. ‬
‫אתן מכירות את החברה שלי מרסי?‬
‫היי. אני לוסיה. אנחנו לא מכירות. ‬
‫- היי. - אז מרסי, מה את עושה בחיים?‬
‫אני חברה של פלינה. ‬
‫ואני עושה כל מיני דברים אחרים. ‬
‫כתבתי ב"הונג קונג פוסט" לפני שנסגר, ‬
‫ואז הייתי מארחת, אבל הבוס היה מטרידן ברמות, אז התפטרתי. ‬
‫ואז הייתי מורה פרטית של ילד עשיר, ‬
‫אבל האימא הייתה פסיכית ופיטרה אותי ועכשיו אני פשוט עובדת‬
‫- בקייטרינג פה ושם, אז... - נשמע... מגוון. ‬
‫- רוצה שמפניה? - האמת, אפשר לקבל פרנץ' 75?‬
‫- בטח. - אלוהים, אני מתה על פרנץ' 75. ‬
‫רעיון נהדר. ‬
‫- יש בזה שמפניה, נכון? - וג'ין ולימון. ‬
‫נשמע נפלא. אפשר גם לקבל אחד?‬
‫- בטח. - תודה. ‬
‫- בעצם, תביא שלושה. - טוב. ‬
‫תודה. ‬
‫- איך את מבינה כל כך בקוקטיילים? - אני פשוט... ‬
‫- היא שתתה המון בקולג'. - אנחנו שתינו המון. ‬
‫לא, אבל את אלופה בסיפורי השתכרות. ‬
‫- אני יודעת. שמעתי כמה דברים. - לא! לא, לא. ‬
‫- נשבעת שלא סיפרתי לה. - מה?‬
‫- פלינה! - מה?‬
‫אני אעזור לך. ‬
‫את נרגשת לקראת המסיבה?‬
‫בערך. ‬
‫פשוט תנסי ליהנות, טוב?‬
‫- אולי נקלע צמות צרפתיות? - אני לא בת שש, אימא. ‬
‫אני רק אשים את הקשת החדשה. ‬
‫בסדר. ‬
‫וואו. יופי של שמלה. ‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫זקן. ‬
‫אתה נראה טוב. ‬
‫את בסדר?‬
‫אתה חושב שההורים שלך צודקים?‬
‫לגבי המסיבה. ‬
‫היינו צריכים לחכות?‬
‫לפי ד"ר סטיין, צריך להמשיך בחיינו. ‬
‫נכון? זו הדרך היחידה. ‬
‫להתקדם צעד-צעד. ‬
‫אסור לנו לחשוב שזו בגידה בגאס... ‬
‫- אימא! אימא! - אימא! מספיק!‬
‫- אימא! - די!‬
‫- היא בחיים לא נותנת לי לצפות בתוכנית שלי! - תפסיק! די!‬
‫פיל, מתוק. תתלבש כבר. אנחנו נאחר. תן לי את זה. ‬
‫אבל אימא, אני כבר מוכנה!‬
‫נו, אנחנו כבר בלחץ. ‬
‫אני מנסה לצפות בזה. עוד לא מצאו את המטוס. ‬
‫אסי, אני אטפל בזה. קדימה, בוא. ‬
‫אבל ימצאו אותו, נכון?‬
‫לא יודע. מחפשים אותו. אני בטוח שימצאו אותו. בוא. ‬
‫אנו מסרבים להאמין שגורל יקירינו נחרץ. ‬
‫זה החלק הכי קשה. חוסר הידיעה. ‬
‫- זה פשוט מייסר. - הסימן האחרון... ‬
‫אי אפשר הלילה‬
‫היא מופרעת. ‬
‫- סליחה, מי זה דרק? - זה לא השם האמיתי שלו. ‬
‫זו מין בדיחה פרטית. ‬
‫רגע. מי הבחור הזה?‬
‫- דרק? - מה השם האמיתי שלו?‬
‫- הוא איזה בחור. - בחור לבן? אלא מה. ‬
‫אל תהיי כזאת צבועה, שלאק. לגמרי יצאת עם בחורים לבנים. ‬
‫כמה דייטים זה עניין אחר. ‬
‫גם זה לא רציני. אנחנו סתם מבלים יחד. ‬
‫- בסדר. - מצטערת, אני חייבת לברוח לכן. ‬
‫- מה? כבר? - אסור שדרק יחכה. ‬
‫מרסי! לא ייאמן שאת לא מספרת לי מי הוא. ‬
‫אני מקווה מאוד שהוא שווה!‬
‫תסמכי עליי. ‬
‫אני אתקשר אלייך אחר כך! אני רוצה לדעת הכול!‬
‫ממש מוזר שהיא לא הזכירה אותו עד עכשיו. ‬
‫מעניין מי הוא. ‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫הכלב של כריסטופר נובח כל הזמן. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫- היי, מה את עושה? - זה מה שאתה לובש?‬
‫למי אכפת מהבגדים שלי?‬
‫מותק, כבר אין טעם לדאוג לגבי מה שחושבים עליי. ‬
‫לא חושבים עליך שום דבר. ‬
‫מה?‬
‫הדיירת מ-304 עוד פעם בוהה בי. ‬
‫טילדה?‬
‫אתה סתם פרנואידי. ‬
‫- היי, איך היה ביום החופשי שלך? - איזה יום חופשי?‬
‫עבדתי שבעה ימים ברצף, לא כולל היום. ‬
‫וכואב לי כל הגוף. ‬
‫והיום שתיתי כמה כוסות שדי חיסלו לי‬
‫- משכורת יומית שלמה, אז... - עדיין חסר קוויאר. ‬
‫- שמעתי. - טוב. ‬
‫טרטר סלמון?‬
‫- טרטר סלמון? - שלום?‬
‫שלום. מה זה?‬
‫טרטר סלמון. ‬
‫מה לגבי הקרקר? את יודעת אם הוא מכיל גלוטן?‬
‫זה חטיף וונטון, אז... כן, הוא עשוי מקמח. ‬
‫בטוחה שאת רוצה ללכת לדבר הזה?‬
‫לא יודעת. מה שמרגרט עשתה לך היה ממש דפוק. ‬
‫אבל היינו חברות קרובות כל כך, ועכשיו לא נוכל להיות באותו חדר?‬
‫זה לא שווה את הלחץ. הם גרים בבניין שלנו, ‬
‫ונמאס לי להתחמק מהם כל הזמן. ‬
‫מה?‬
‫אתה מסריח מאלכוהול. ‬
‫שתיתי בירה אחת. ‬
‫בחייך. זאת מסיבה, לא? תדלקתי קצת לפני. ‬
‫הבטחת שתפסיק, דיוויד. ‬
‫אם לא היית שותה בלילה ההוא, אולי... ‬
‫- אולי מה? - אני רק אומרת שאם לא היית משקר‬
‫לגבי איפה שהיית ואומר את האמת מלכתחילה... ‬
‫אז עכשיו זה באשמתי?‬
‫לא, ברור שלא. רק הייתי רוצה ש... ‬
‫בוא נרד מזה. טוב? אני לא רוצה לריב. ‬
‫יודעת מה? את צודקת. נמאס לי לשקר. ‬
‫אני לא יכול יותר. ‬
‫- סם, תוכל לעצור בצד, בבקשה? - מה? מה אתה עושה?‬
‫- סם, תעצור. - לא. אל תעצור, סם. ‬
‫תני לי לצאת. נמאס לי מזה. ‬
‫- ממה? על מה אתה מדבר? - בבקשה, סם. אני מתחנן. ‬
‫- אולי תעצור, בבקשה? - אל תעז, סם. ‬
‫- תעצור! - דיוויד, אתה לא יכול. ‬
‫מה עם המסיבה? הם מצפים לנו. ‬
‫מה אתה עושה? תמשיך לנסוע!‬
‫דיוויד, אל תכריח אותי ללכת למסיבה הזו לבד. ‬
‫אז אל תלכי לשם. אל תלכי. ‬
‫אני רק אקפוץ לשם לרגע ואז ניפגש בבית, טוב?‬
‫רגע, לאן אתה הולך? מתי תחזור?‬
‫- מזל טוב, קלארק. - תודה. תודה שבאתם. ‬
‫תודה. ‬
‫אני מתה מרעב. ‬
‫- רוצה לקחת עוד אוכל? - האוכל איום. ‬
‫הוא לא איום, אימא. ‬
‫רק קוקטייל השרימפס בסדר. ‬
‫זוכר את האוכל ביום הנישואים ה-25 שלנו, אנדי?‬
‫הוא היה מדהים. הכי טוב שיש. ‬
‫רואים? אם הייתם חוזרים הביתה ועורכים שם את המסיבה, ‬
‫- היינו משתמשים בקייטרינג ההוא. - אימא, לא כרגע. ‬
‫- מה? לא אמרתי שתחזרו לתמיד. - ברור לכולנו שלזה התכוונת. ‬
‫אם זה מה שהייתי רוצה לומר, הייתי אומרת את זה. ‬
‫- אמרת את זה הרבה פעמים, ג'ינג. - מותק. ‬
‫בחייכם. ‬
‫לא טסתי לכאן מפילדלפיה רק כדי לשמוע אתכם רבים. ‬
‫- אולי לא נעשה את זה כאן? - כן, נדבר על זה בבית. ‬
‫אין על מה לדבר. לא נעזוב את הונג קונג. ‬
‫- איכס. גועל נפש. - אז אל תאכלי את זה. ‬
‫- אני רעבה מדי. - בואי נמצא לך קוקטייל שרימפס. ‬
‫היא לא מרפה. ‬
‫אני חושב שאחרי כל מה שקרה, הם פשוט רוצים שהילדים יהיו בבית. ‬
‫- שיהיה להם קצת איזון. - זה הבית שלהם. ‬
‫מצטערת, פיטר. לא התכוונתי להתנפל עליך. ‬
‫לא, זה בסדר. אני פשוט אלך... ‬
‫לחפש קוקטייל שרימפס. ‬
‫הם פה רק לעוד כמה ימים. ‬
‫זה בסדר. זה לא בגללם. פשוט... ‬
‫- הילדים נהנים. - כן. ‬
‫את בסדר, אלופה?‬
‫כן. כן, אני בסדר גמור. ‬
‫- הציור הזה לא יוצא לי מהראש. - זה סתם ציור, מותק. ‬
‫אני לא מבינה למה הוא חושב על ישו. אנחנו לא דתיים. ‬
‫- טוב, אולי הוא שמע עליו מבריאן. - משפחת מהוני? הם בודהיסטים. ‬
‫אז אולי מחבר אחר שלו. זה יכול להיות מכל אחד. ‬
‫מה זה משנה?‬
‫אני לא מבין למה נתקעת על זה כרגע. ‬
‫אנחנו במסיבה שלנו עם כל החברים שלנו. ‬
‫- אתה צודק. אני מצטערת. מצטערת. - זה בסדר. ‬
‫אולי תנסי ליהנות, בבקשה?‬
‫כן. אני מבטיחה. ‬
‫אוהב אותך. בסדר. ‬
‫טוב. ‬
‫- הגעת ישר מהעבודה? - מה?‬
‫לא! זה... ‬
‫הייתי בלחץ כשהתכוננתי. ‬
‫לא ידעתי מה תהיה האווירה. ‬
‫אם זו תהיה חגיגה או מה. ‬
‫זו מסיבת יום הולדת. ‬
‫טוב, את יודעת למה אני מתכוונת. ‬
‫תראי. הנה היא. ‬
‫אין לי מושג איך היא עושה את זה. איך היא מחזיקה מעמד ככה. ‬
‫אם היה קורה לי משהו כזה... ‬
‫הייתי מתאבדת. ‬
‫אנחנו ב-2014. איך מטוס יכול ללכת לאיבוד?‬
‫האוקיינוס ענקי. הוא עצום. ‬
‫- כיסוני עוף? - לא, תודה. ‬
‫ממש מפחיד שאפשר להיעלם ככה. ‬
‫סליחה. ‬
‫סליחה? מה זה? לא, תודה. ‬
‫זה שוקו?‬
‫אפשר עוד?‬
‫יום הולדת 50 שמח לקלארק‬
‫מרגרט, אפשר לדעת... ‬
‫מרגרט? מרגרט, היי. ‬
‫רק רציתי להודות לך שהזמנת אותי למסיבה, אני... מרגרט!‬
‫קדימה. קדימה. ‬
‫הנה את. אולי יש לך עוד... איך קוראים להם?‬
‫ראית את מרגרט?‬
‫מרסי?‬
‫מרגרט! הנה את. ‬
‫- מרגרט? - למה היא כאן?‬
‫מי?‬
‫מרסי. מה היא עושה כאן?‬
‫- כל החברים שלך כאן. - לא... ‬
‫היא לא חברה. היא לא... ‬
‫את צריכה לעלות לבמה לנאומים. ‬
‫קלארק ממש זקוק לך. ‬
‫תני לי את זה. ‬
‫תודה לכולכם שבאתם. ‬
‫חשוב לנו מאוד לראות את כולכם. ‬
‫אני יודע שמזמן לא ראינו רבים מכם ו... ‬
‫אולי מוזר שאנחנו עורכים מסיבה בכלל, אבל מעבר... ‬
‫מעבר לציון העובדה שהזדקנתי, ‬
‫רצינו לנצל את ההזדמנות הזו... ‬
‫כדי לומר תודה לכולכם‬
‫על כך שתמכתם בנו בשנה הזו. ‬
‫במשך מה שהייתה, וכנראה תהיה תמיד, התקופה הקשה ביותר בחיינו. ‬
‫- מרגרט המסכנה נראית מנותקת. - היא בטח על הרבה כדורים. ‬
‫יש מיליון מקרים כמו שלהם. ‬
‫המקרה הזה רק זכה להמון תשומת לב‬
‫כי שניהם פוטוגניים כל כך. ‬
‫אף אחד לא רוצה לומר את זה, אבל כולנו יודעים. זה... ‬
‫- אני הולכת. - מה? כבר?‬
‫פשוט קשה לי מדי לראות אותה ככה. ‬
‫כל פרח נגע מאוד לליבנו. ‬
‫לא ברור למה הם נשארו בהונג קונג. ‬
‫כדאי להם לחזור הביתה וזהו. ‬
‫... מחריד. לעזאזל. ‬
‫סליחה. ‬
‫כשהחיים השתנו ללא הכר. ‬
‫ואני אגיד רק עוד דבר אחד... ‬
‫אוהבים אותך, גאס. ‬
‫אתה חסר לנו כל כך, חמוד. ‬
‫איפה שלא תהיה. ‬
‫תודה. ‬
‫- מזל טוב. - מזל טוב. ‬
‫- ראיתי אותה. היא פה. - את מי? מה?‬
‫- מרסי! מרסי פה! - על מה את מדברת? בואי. ‬
‫למה לה לעשות לנו דבר כזה? למה?‬
‫טוב. תירגעי. שתית מספיק. תירגעי. ‬
‫- זה לא מהשמפניה. - טוב, שבי. ‬
‫- בואי נשב. שבי. - קלארק. ‬
‫- היא פה. במסיבה שלנו. הרגע. - היא לא פה. ‬
‫- ראיתי אותה. אני לא מטורפת. - היא לא פה!‬
‫מרגרט. מרגרט!‬
‫למה? למה את פה?‬
‫סליחה?‬
‫זה בסדר. בואי, מרגרט. ‬
‫תסלחו לנו. ‬
‫אוליביה: וואו, את לא תאמיני. מרגרט התחרפנה לגמרי. ‬
‫היא תקפה מלצרית הרגע!‬
‫- זה לא הגיוני. - אימא!‬
‫- למה שתהיה פה? - די!‬
‫נכון שזה לא הגיוני, ג'ינג, אבל ראיתי אותה. ראיתי אותה, טוב?‬
‫היא הייתה פה. ‬
‫מרגרט?‬
‫הילרי!‬
‫הכול בסדר?‬
‫באת! חשבתי שלא תבואי. ‬
‫כן. ראיתי... ‬
‫צריך לחזור הביתה. תזמין לנו מונית?‬
‫סעו במכונית שלנו. נזמין אחרת. ‬
‫- לא, תחזיר אותם. תחזיר אותם. - לא. ‬
‫אפשר לחזור איתך?‬
‫בטח. ‬
‫בטוחה?‬
‫- טוב. בואו. - סם... חונה בחוץ. ‬
‫בואי. ‬
‫ראיתי אותה. באמת. ‬
‫באמת. ראיתי אותה. לא? לא?‬
‫אלוהים!‬
‫את חושבת שאני יוצאת מדעתי?‬
‫היי! לא. ‬
‫- את חושבת שאני משוגעת? - לא. ‬
‫- מה? - באמת תקפת מלצרית?‬
‫- סליחה. - כן, באמצע המסיבה. ‬
‫- אולי אני באמת רואה רוחות רפאים. - לא. ‬
‫היי, היי. ‬
‫אף אחד לא צריך לעבור מה שעובר עלייך. ‬
‫אני מתה מרעב. ‬
‫- האוכל לא היה אכיל. - הוא היה נוראי. ‬
‫לא רציתי לומר כלום. מצטערת. ‬
‫- הוא היה גרוע כל כך שלא אכלתי כלום. - אכלתי גרסיני אחד. ‬
‫מתי היית פה לאחרונה? היית עם בחור?‬
‫- נראה לי שכן. - לא. לא, אחר כך. ‬
‫מה?‬
‫זה היה אחרי התערוכה של ססילי בראון. ‬
‫זו הייתה הפעם הקודמת?‬
‫אלוהים. נכון. זה היה ממש מזמן. ‬
‫אני יודעת. ‬
‫זוכרת את הבחור מהגלריה שכל הזמן הלך אחרינו?‬
‫- הוא היה מאוהב בך בטירוף. - לא. ‬
‫- בחייך. את... - הוא נשרך אחרייך כמו גור כלבים. ‬
‫הוא בקושי סיים תיכון. הוא נראה כמו ריאן גוסלינג. ‬
‫אלה היו זמנים טובים. ‬
‫מה?‬
‫הנישואים שלי כנראה נגמרו. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫את מדמיינת לפעמים שאת חיה חיים אחרים לגמרי?‬
‫שאת מישהי אחרת לגמרי. ‬
‫כל הזמן. ‬
‫אני אוהבת את המשפחה שלי, אבל יש לי חשק מתגבר לעזוב אותם. ‬
‫יש לי דירה בקאולון. ‬
‫אני פשוט רוצה להיות לבד לפעמים, את יודעת?‬
‫במקום שבו אני לא רעיה או אימא. ‬
‫שבו הטרגדיה לא מגדירה את זהותי, ‬
‫ואני לא נזכרת כל הזמן שאני אם לשניים ולא לשלושה. ‬
‫תמיד תהיי אימא שלו, מרגרט. ‬
‫הייתה לי אהבה וזה היה אדיר‬
‫גיליתי מהר שהלב שלי שביר‬
‫שרת את זה בקריוקי. ‬
‫נכון. ‬
‫התפשטת לצלילי השיר. ‬
‫הייתה לי אהבה וזה היה שמימי‬
‫גיליתי מהר שאני יוצאת מדעתי‬
‫זה נראה אמיתי, אבל הייתי עיוורת‬
‫בלי שום אמון, האהבה לא נשארת‬
‫בין לבין‬
‫בואי. ‬
‫מה שיש נעים לי ואני מרגישה בסדר‬
‫האהבה מבלבלת אותי אין שום שקט נפשי‬
‫אם אני מפחדת לאבד אותך זה פשוט לא טוב‬
‫שאתה מתגרה בי ככה‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫מה?‬
‫קחי אותי לשוק. ‬
‫בבקשה. ‬
‫צריך ללכת. ‬
‫זה בסדר. ‬
‫- מה קורה? - אני לא יודעת. ‬
‫היל... ‬
‫- מה? מה? מה... - מרגרט. מרגרט, תירגעי. ‬
‫- אלה... הילדים שלי? - לא, די! די. ‬
‫תישארי ברכב. ‬
‫אני אברר מה קורה פה. ‬
‫- מה יש? מה קרה? מה... - השכן שלי. זה השכן שלי. ‬
‫מצאו אותו בדירה שלו. הוא מת. ‬
‫תודה לאל. ‬
‫תודה שבאת הערב. ‬
‫אני יודעת שרצית שהנישואים יצליחו, ‬
‫אבל למען האמת, אף מערכת יחסים לא תחזיק מעמד‬
‫עם שקרים כמו של דיוויד. ‬
‫את חושבת שאת יודעת הכול, מרגרט, אבל את לא יודעת הכול. ‬
‫גברתי? חזרת. להביא לך משהו?‬
‫לא, זה בסדר. תודה, פורי. ‬
‫דיוויד היה פה?‬
‫לא, גברתי. ‬
‫טוב. תודה. את יכולה לחזור לישון. ‬
‫בסדר, גברתי. ‬
‫אתה כן?‬
‫לא. ‬
‫כל העניין הזה נראה ממש... ‬
‫לא ייאמן שהוא מת סתם ככה. ‬
‫כן. הוא היה זקן, נכון?‬
‫אני... ‬
‫לא ממש שאלתי. זה היה ערב ארוך. ‬
‫אז איפה הייתן? הייתי צריך להסיע אותך הביתה. ‬
‫למה לא התקשרת?‬
‫פיל?‬
‫פיל, מה אתה עושה?‬
‫תרגום כתוביות: מירן קראוס‬
‫בקרת כתוביות גד לוי‬