‫גאס. ‬
‫סליחה. ‬
‫- סליחה. - בוא הנה, מתוק. ‬
‫סליחה!‬
‫גאס, תחזור לפה. ‬
‫סליחה. ‬
‫גאס, תעצור!‬
‫- סליחה. - בוא כבר, מתוק!‬
‫סליחה. ‬
‫גאס! לא, לא. גאס. ‬
‫- סליחה. - גאס, תעצור. ‬
‫סליחה. סליחה. ‬
‫תפסתי אותך. ‬
‫היי. אם תיפול מירכתי הספינה, תיקצץ לחתיכות. ‬
‫רוצה שזה יקרה?‬
‫לא, את תיקצצי. ‬
‫אני לא אקצץ. אתה תיקצץ. ‬
‫- לא, את. - אתה. ‬
‫- לא, את. - לא, אתה. ‬
‫תודה רבה. ‬
‫תודה. אני מצטערת. ‬
‫- אין בעיה. - אסור לך. ‬
‫אסור לך לברוח ככה. לא על הספינה הזו. טוב?‬
‫תישאר איתי ועם אבא. ‬
‫אנחנו על ספינה ומוקפים במים‬
‫וזה מסוכן מאוד. ‬
‫לא. לא, לא, לא. ‬
‫מונג קוק‬
‫יש מועד סופי מסוים שאחריו אפשר לחפש לילד בית חדש?‬
‫רוב האימהות לא חותמות על הטופס. הן חושבות שיחזרו. ‬
‫אז בסופו של דבר, הילד נשאר פה זמן רב. ‬
‫מכאן, בבקשה. ‬
‫החלק הבא בסיור קיים רק בזכות‬
‫המשך תרומותיכן לבית היתומים. ‬
‫זה משהו אהוב עלינו. נבקר... ‬
‫תראי כמה גבינה יש פה. ואף אחד לא אוכל אותה. ‬
‫לכולם יש בבית כמות כזו של גבינה אירופית, ‬
‫שהמזנון הזה לא קיים בעיניהם?‬
‫טעמת מהבוראטה? היא נהדרת. ‬
‫נכון?‬
‫אני חייבת לנסוע לאיטליה לפני סוף השנה. ‬
‫אני פשוט חייבת. ‬
‫- מה? את לא יכולה. - למה לא?‬
‫כי זה לא אחראי?‬
‫נסעת פעמיים לאיטליה השנה. ‬
‫ולתאילנד ולהודו ולאוסטרליה. ‬
‫כן, אבל זה שונה. ‬
‫כי את ילדת שמנת?‬
‫אל תעליבי. ‬
‫את צריכה קריירה, או לפחות עבודה. ‬
‫בואי, ניפגש עם החברים שלי. ‬
‫נראה לי שלא קראנו נכון את ההזמנה. ‬
‫מים, יין וילדים. שילוב נוראי. ‬
‫זה כמו להיות בבריכת שחייה ענקית. ‬
‫אני אלך עם אסי. ‬
‫לא. תישאר פה, מתוק. ‬
‫ביקשתי קולה זירו. זה דיאט קולה. ‬
‫זה לא אותו הדבר. ‬
‫סליחה, גברתי. ‬
‫את לא יכולה לדבר אליהם ככה. ‬
‫חייתי פה מספיק וברור לי שרק ככה צריך. ‬
‫דודה אסי. ‬
‫אקח אותו, גברת מרגרט. ‬
‫תודה רבה, אסי. ‬
‫אני אלך איתך, אסי. ‬
‫מזלך שהוא מסתדר עם המטפלת שלך. ‬
‫אסי נמצאת איתנו מאז שגאס נולד. היא ממש חלק מהמשפחה. ‬
‫ממש הצטרכתי לממן למרסי טיסה להונג קונג. ‬
‫היא גרה עם אימא שלה בדירה אחת. ‬
‫הונג קונג נראתה מספיק רחוקה כדי שלא תצטרף אליי. ‬
‫תסלחו לי. אין מנוס. ‬
‫היי, מה נשמע?‬
‫- איזה כיף! - אז למדת בקולומביה?‬
‫על מלגה. ‬
‫איזה מזל יש לך. ‬
‫לא. פשוט ציונים טובים. ‬
‫אני מתכוונת שמזל בהחלט אין לי. ‬
‫זה מצחיק, האמת. אני מקוללת קצת. ‬
‫מקוללת?‬
‫אלה בעיקר הפנים שלי. הן נחשבות מועדות לפורענות. ‬
‫ולא רק הפנים שלי. ‬
‫אימא סידרה לי קריאה בקלפים בנעוריי‬
‫וכולם ניבאו את אותו הדבר בדיוק. ‬
‫שבחיים לא אתחתן, שלא תהיה לי משפחה, שאמות לבדי. ‬
‫דבר כזה. ‬
‫אחיך לא התקבל לקולומביה עכשיו, שלאק?‬
‫תבקרי אותו?‬
‫כן, אבל אני כנראה אסע עם ההורים כשיעבור לשם בסתיו. ‬
‫תזכירי לי להכיר לך את החבר שלי אנטוניו. ‬
‫כמה מטובי המועדונים במנהטן הם שלו. ‬
‫- איזה? - הוא הבעלים של "די-אל"... ‬
‫לא זוכר שהיינו שם אז בקיץ?‬
‫נכון, אנחנו... ‬
‫מה?‬
‫אלוהים. ‬
‫פשוט תעשי את זה. ‬
‫- פלינה! - מה? אלוהים... ‬
‫אמרתי לכם שהיא משוגעת. ‬
‫נתערב שאשחה מתחת לספינה?‬
‫כן! קדימה!‬
‫- קדימה! - קדימה!‬
‫שום דבר לא יסתדר לך בחיים. ‬
‫היא שועטת לעבר תהום על סוס עיוור. ‬
‫את צריכה להיזהר... את מקוללת. ‬
‫בחיים לא תתחתני ולא תקימי משפחה. ‬
‫תראו. ‬
‫את תמותי לבדך. ‬
‫לפני שתזנקי. תתאפסי על עצמך! המזל הרע תמיד ירדוף אותה. ‬
‫נולדת מקוללת. גורלך רק רע ומר. ‬
‫זה כל מה שצפוי לך. תיזהרי. ‬
‫שום דבר לא יסתדר לך בחיים. בחיים לא ראיתי מזל רע כל כך. ‬
‫היא מוכנה. ‬
‫בסדר, בסדר. ‬
‫היי לך. ‬
‫איך הגעת לפה?‬
‫בחיי, היא כזאת קטנטנה. ‬
‫קטנה כמו ציפור. ‬
‫בניגוד לקלואי, שנולדה שמנה עד כדי כך‬
‫שהאחיות קראו לעוד אחיות כדי שיראו אותה. ‬
‫טוב, אי אפשר לעמוד בפני תינוק שמן, נכון?‬
‫עם ידי הבובה הקטנות האלה. ‬
‫וכשהגענו הביתה, אימא שלי הכניסה אותנו לבידוד לחודש. ‬
‫נכון?‬
‫היא לא הרשתה לי לחפוף את השיער. ‬
‫היא הלעיטה אותי בתה מר ובמרק מגעיל כל כך. ‬
‫מסכנה. ‬
‫אף אחד לא מכין לך מרק. ‬
‫לא. ‬
‫מה קרה? את בסדר?‬
‫הנה. ‬
‫אני אביא לך מגבת. ‬
‫קחי. ‬
‫מה קרה?‬
‫זה סיפור ארוך. ‬
‫איפה הבגדים שלך?‬
‫אני אלך להביא לך אותם, אם תרצי. ‬
‫אני מרגרט, דרך אגב. ‬
‫- יין לבן לגברת. - תודה לך. ‬
‫לא נראה לי שאני צריכה עוד. ‬
‫ומשהו כלשהו בטעם תות לעלמה. ‬
‫תרצו עוד משהו? רוצה משהו?‬
‫לא. תודה. ‬
‫- לא? - תודה. ‬
‫נתראה עוד מעט. ביי. ‬
‫הוא בהחלט מאולף היטב. ‬
‫לא רע. ‬
‫לא אתה. ‬
‫הייתי אמורה לפתוח דף חדש בהונג קונג. ‬
‫דף חדש, באמת?‬
‫בגיל 24?‬
‫את צוחקת עליי. ‬
‫יש בזה משהו. ‬
‫משהו. ‬
‫אתה קורע. ‬
‫טוב לכם בהונג קונג?‬
‫כן. ‬
‫מתגעגעת הביתה לפעמים, אבל... ‬
‫אנחנו גרים בפסגה. הנוף מרהיב. ‬
‫כן. ‬
‫הריכוז הכי גדול שראיתי בחיי של גברים לבנים וקירחים במכוניות פתוחות. ‬
‫אני יודע קללה. ‬
‫היי. הבטחת שלא תגיד את זה. ‬
‫אמרתי לך לא לומר את זה ליד אימא. ‬
‫אני חושב שאגיד את זה. ‬
‫- אני אגיד את זה! - היי. ‬
‫אסור לומר את זה. בטח שלא ליד אימא. ‬
‫היא ממש מתאמצת לטפל בך. ‬
‫- אז אל תגיד את זה בכלל. יש? - טוב. ‬
‫טוב, בסדר. ‬
‫מה... רגע. ‬
‫רגע. ‬
‫יש לך אחים ואחיות?‬
‫אני ילדה יחידה. ‬
‫באמת?‬
‫דודה שלי מנהלת מסעדה בקווינס. ‬
‫היא הייתה זקוקה לאמי, אז תמיד טיפלתי בבני הדודים. ‬
‫מתה על ילדים. ‬
‫וטוב שכך, כי היו לה שבעה מיליארד ילדים. ‬
‫תפסיק לנער. ‬
‫תראי, אם... ‬
‫אם אי פעם תצטרכי עזרה, עוד זוג ידיים, אני בסביבה. ‬
‫אנשים תמיד אומרים את זה ואף פעם לא ברצינות. ‬
‫אני לגמרי רצינית. ‬
‫תפסיק לנער, גאס. ‬
‫לפעמים נוח לי יותר בחברת ילדים מאשר בחברת מבוגרים. ‬
‫איזה זין. ‬
‫אל תדאג. ‬
‫דבר כזה לא יבהיל אותי. ‬
‫אסי! רוצה את אסי!‬
‫רוצה את אסי!‬
‫אני אקח אותך. ‬
‫- רוצה את אסי! - לא, היא עסוקה. ‬
‫אימא תיקח אותך. ‬
‫רוצה את אסי!‬
‫תחזיקי אותי!‬
‫הוא רוצה אותך. ‬
‫כן, גברתי. ‬
‫בוא. ‬
‫אתה צריך להקשיב לאימא. ‬
‫אני עייף. ‬
‫זה בסדר. מאק ייקח אותם. ‬
‫אני אקח. זה בסדר. ‬
‫תני אותם למאק. ‬
‫- לא. זה בסדר. אני אקח. - לעזור לכם?‬
‫- אני אקח. - טוב. ‬
‫היי, פינו. ‬
‫מה נשמע?‬
‫בעדינות, גאס. בעדינות. ‬
‫- קדימה. - בוא. ‬
‫קדימה. ‬
‫היי, סם. ‬
‫אדוני. ‬
‫תודה, גבר. ‬
‫תמונות חדשות מביה"ס?‬
‫הילדים נראים גדולים יותר. ‬
‫הם מתבגרים, מה?‬
‫כן, אדוני. ‬
‫בני כמה הם עכשיו?‬
‫בני תשע ושבע, אדוני. ‬
‫בני תשע ושבע?‬
‫וואו. ‬
‫איך שהזמן רץ. ‬
‫נראה שהם היו בני שש ושמונה ממש אתמול. ‬
‫יש לך מזל. הם נראים ילדים טובים. ‬
‫תודה, אדוני. ‬
‫אנחנו מנסים לעשות ילד, האמת. ‬
‫כן. ‬
‫כלומר, חשבתי פעם שלא אוכל להיות אבא, שאני לא בנוי לזה, ‬
‫אבל אני לא יודע. ‬
‫עכשיו נראה לי שילד יעזור להחזיר את הגלגל לאחור. ‬
‫יש לי מערכת יחסים מסובכת עם המשפחה שלי. ‬
‫אני כבר בקושי מתראה איתם. ‬
‫אולי חבל שלא הלכתי לחתונת אחי בשנה שעברה. ‬
‫אבל... ‬
‫יש יותר מדי משקעים. ‬
‫ובמשפחה של הילרי תמיד יש מלחמות, כמובן. ‬
‫אנחנו כנראה מקווים שנעשה הכול אחרת. ‬
‫כן, אדוני. ‬
‫הילרי סטאר. ‬
‫- בואי, בבקשה. - טוב. תודה. ‬
‫היי. ‬
‫מצטערת שאיחרתי. ‬
‫היי. ‬
‫הלכתי ברגל. ‬
‫יש פה צדפות. ‬
‫אתה אוהב צדפות. ‬
‫אז איך היה?‬
‫אתה יודע, הכול קורע לב ומוצף בחומר חיטוי בו זמנית. ‬
‫מה?‬
‫המון דיבורים ותודות וצ'קים, ‬
‫ואז שמים לך תינוקות בידיים. ‬
‫והחזקת אחד?‬
‫החזקתי ילדה קטנה, ‬
‫והיא הייתה בקושי בת חודש וכבר במערכת. ‬
‫ואני פשוט... ‬
‫ממש הרגשתי שאנחנו אומרות זו לזו "איזה זין!"‬
‫אתה יודע, "איזה זין" בקטע של "איך הגעתי לפה?"‬
‫וריחמתי עליה כל כך. ‬
‫לא בקטע של "בא לי לאמץ אותך", ‬
‫בקטע של "בעוד 20 שנה, אני אזמין אותך למשקה". ‬
‫וכמובן, כל שאר הנשים שם, ‬
‫היו להן דמעות בעיניים והן אמרו הכול נכון, ‬
‫ואני פשוט... ‬
‫מה?‬
‫לא יודעת. אני סתם מי שאני. ‬
‫אני פשוט... מי שאני. זה נורא. ‬
‫לא הזמנו את אלה. ‬
‫בהזמנה נכתב שהיא לציון אירוע מיוחד. ‬
‫- אין צורך. - הילס, קחי אחת. ‬
‫לא, אין לי צורך. ‬
‫טוב לי היום. בבקשה?‬
‫בסדר, אני אקח. תודה. ‬
‫ומשהו בשבילך, אדוני?‬
‫לא, אני אסתפק במים. תודה. ‬
‫- נראה לי שגם אני אזמין צדפות. - כן?‬
‫אז לחיי צדפות. ‬
‫לחיי צדפות. ‬
‫- הלוואי שתמיד יהיו בתפריט. - כן. ‬
‫בכל אופן, בעקבות אחה"צ חשבתי עלינו, ‬
‫ועל גידול תינוק, ‬
‫ועל אנשים שמדברים על פרץ האהבה שהם מרגישים מיד. ‬
‫או כשהם מאמצים, שהם... ‬
‫הם רואים את ילדם לעתיד ויודעים מיד. ‬
‫הם יודעים באותו הרגע, אתה יודע?‬
‫אבל איך הם יודעים? יודעים מה?‬
‫כן. ‬
‫מה אם אני לא ארגיש כלום?‬
‫אני חושב שתרגישי כשזה הילד שלך. ‬
‫באמת?‬
‫כן... תראי. ‬
‫בואי הנה. ‬
‫כשיהיה לנו תינוק, נשכח שהתהליך המחורבן הזה היה קשה כל כך. ‬
‫טוב?‬
‫בחודש הבא, זה יקרה. ‬
‫צריך להמשיך ולנסות. ‬
‫בסדר?‬
‫כן. ‬
‫טוב. ‬
‫לא, אני לא אוהב אוכל אדום. ‬
‫אני רוצה משהו אחר!‬
‫אתה אוהב אוכל אדום. הפטל אדום, הקטשופ אדום... ‬
‫לא! רוצה צ'או פאן!‬
‫לא רוצה!‬
‫רוצה שאכין צ'או פאן?‬
‫לא! אנחנו לא מסעדה. ‬
‫אין הזמנות אוכל כאילו אנחנו לשירותם. ‬
‫- אבל אסי כן משרתת אותנו. - היי!‬
‫אסי פה כדי לעזור לנו, לא כדי לפנק אותך. ‬
‫אימא שלך הכינה לזניה טעימה‬
‫ואתה חייב לאכול אותה. ‬
‫- זה דוחה. - אני אשמח לצ'או פאן, אסי. ‬
‫אלוהים, פיליפ. ‬
‫אני סתם אומר. אם זה היה מולי, לא הייתי מסרב לזה. ‬
‫- תאכל את האוכל וזהו. - לא רוצה!‬
‫טוב. זה מגוחך, גאס. ‬
‫באמת שכן. קדימה, מתוק. ‬
‫אני אספור עד שלוש. ‬
‫אחת, שתיים... ‬
‫לא!‬
‫איזה זין. ‬
‫עכשיו הסתבכת!‬
‫בוא. לכלכת הכול ועכשיו אני צריכה לנקות את זה. ‬
‫אז אתה תישאר פה. פה!‬
‫ואל תזוז. הבנת?‬
‫עד שאני אחזור. ‬
‫גאס‬
‫- היי, כריסטופר. - היי. ‬
‫פינו מסתדרת עם האוכל החדש?‬
‫הקקי שלה מוצק יותר, אז זה כבר טוב. ‬
‫כן, אין ספק. ‬
‫באמת לא תהיה לכם בעיה לשמור עליה בסופ"ש?‬
‫לא, בטח שלא. תיהנה מהצפרות. ‬
‫תודה. ‬
‫גאס!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫גאס!‬
‫טוב, חמוד. גאס!‬
‫גאס!‬
‫אוי, לא! לאן נעלם גאס?‬
‫הנה הוא!‬
‫- אקח אותו הביתה. - טוב. ‬
‫- אתה חוזר הביתה? - תחזרי מהר. ‬
‫- היי, מי זה? - בוא. ‬
‫היי. ‬
‫היי, פינו. ‬
‫קדימה. ‬
‫דייזי, גאס בבית?‬
‫- טוב. - לא נראה לי. ‬
‫גאס! אמרתי לך לא ללכת לשום מקום. ‬
‫- היל, תודה! - מצאתי אותו בקומה שלי. ‬
‫- בחיי, איזה יום היה לי. - רוצה לשתות משהו?‬
‫התה הקר שלך, אדוני. ‬
‫אסי טיפלה בהם נפלא כשהיו קטנים. ‬
‫עכשיו היא רק מפנקת אותם ונותנת להם כל מה שירצו, ‬
‫בלי שום משמעת, ואני צריכה להתערב ולהיות הרעה. ‬
‫אולי כולכם כבר לא זקוקים לה כל כך. ‬
‫אולי, אבל בחיים לא נוכל לוותר עליה. אסי חלק מהמשפחה. ‬
‫ברור לך שאת תמיד אומרת את זה?‬
‫"אסי חלק מהמשפחה". ‬
‫היא לא. את מודעת לזה. ‬
‫היא גרה איתנו מאז שגאס נולד. ‬
‫אני יודעת, אבל לכולם פה יש עוזרות צמודות. ‬
‫את המעסיקה שלה. ‬
‫לא חברה שלה. ‬
‫את צריכה להציב גבולות, ‬
‫אחרת היא לא תדע מה הכללים. ‬
‫לא עוזר שזה כאן. ‬
‫אנחנו בהונג קונג והתחושה לפעמים‬
‫היא שעברנו לעיירה קטנה בקונטיקט. ‬
‫באמת. הייתי ביכטה היום והייתה שם חבורה של תושבי חוץ‬
‫שהתלוננו ש"טארגט" חסר להם, ‬
‫ושפכו קטשופ על הראמן וצעקו על העוזרות שלהם. ‬
‫אלוהים. אין גרוע מזה. ‬
‫מה אוכלים, חבר'ה?‬
‫- צ'או פאן, אדוני. - שוב צ'או פאן?‬
‫יש!‬
‫- זה טעים? - כן. ‬
‫- הנה הבעיה שלך. - אין שום סולידריות. ‬
‫- אין בכלל. - אין בכלל. ‬
‫היי, אימא! היי. ‬
‫חזרתי לקחת גלולות נגד היריון. ‬
‫דיוויד יודע?‬
‫כן, אני יודעת. אני שונאת לשקר לו, ‬
‫אבל אני לא יודעת איך לספר לו. ‬
‫טוב, אני לא מנסה לשנות את דעתך, ‬
‫אבל אני כן אגיד לך משהו. ‬
‫כשהייתי בהיריון עם גאס, ‬
‫לא רציתי עוד תינוק. ‬
‫לא ידעתי את זה. ‬
‫כלומר, לא נעים לי להודות, ‬
‫אבל נתקע לי אז קול בראש‬
‫שאמר שוב ושוב, "אני לא רוצה עוד תינוק". ‬
‫כמעט כאילו ייחלתי שייעלם. ‬
‫אבל אז הוא נולד כמובן וראיתי את פניו, ‬
‫והמילים הראשונות היו, "אני מצטערת". ‬
‫ואני לא רוצה שתפספסי את ההזדמנות לגדל ילדים, היל, ‬
‫רק כי נראה לך שלא תוכלי להתמודד עם הבלגן. ‬
‫את כן יכולה!‬
‫אני יודעת שאת יכולה. ‬
‫ואם אני לא יכולה?‬
‫או לא "יכולה". ואם אני לא רוצה?‬
‫אנחנו תמיד מקריבות יותר בסוף. את אמרת את זה. ‬
‫אנחנו נושאות יותר בנטל. צריכות להיות הרעות. ‬
‫ואני לא רוצה להיות בתפקיד הזה. ‬
‫את לא חושבת שדיוויד יתמוך בך?‬
‫לא, זה לא העניין. פשוט... ‬
‫- הוא חזר לשתות? - לא!‬
‫לא, הוא נהדר. ‬
‫הוא ממש משתדל ולא שתה זה שנה כמעט. ‬
‫טוב, שנה זה... ‬
‫הוא יהיה אבא נהדר. ‬
‫זה לא העניין. בעצם, הוא יהיה נהדר, ‬
‫ולכן אני מרגישה שאני לא הוגנת כלפיו. ‬
‫אבל שנינו הסכמנו ביחד, ‬
‫היינו באותו ראש כשהתחתנו. ‬
‫לא רצינו ילדים. ‬
‫ועכשיו הוא די שינה את דעתו, ‬
‫ואני פשוט מרגישה שנכפה עליי‬
‫משהו שאולי לא רציתי מעולם. ‬
‫אימא, תיקני לי את המשחק בטלפון?‬
‫- לא. לא עכשיו. - אמרת שאחרי ארוחת ערב!‬
‫דייזי, אימא הרגע אמרה לך. ‬
‫- תני לנו... - אימא, בבקשה?‬
‫- סיימתי את כל השיעורים במתמטיקה. - לא, זה שקר!‬
‫- מאיפה לך? - אל תצעקי. תני לי. ‬
‫- היית לידי כל היום? - אני מרגיש שכן!‬
‫את רק צריכה להזין שם את הסיסמה. ‬
‫תודה, אימא. ‬
‫אני מצטערת. אני ממש מצטערת. ‬
‫הלכתי למרגרט שרצתה לפרוק דברים מהלב, ‬
‫ונסחפנו בשיחה ולא שמתי לב לזמן... ‬
‫היי, פורי. מה נשמע?‬
‫לפני שאשכח, אני צריכה שתאספי לי חבילה מחר בצים שא צוי. ‬
‫אני חייבת להחליף בגדים. מצטערת, מצטערת!‬
‫והוא פיזר שובל של פירורי לחם בדרך, ‬
‫כשהלכו אחר אביהם. ‬
‫היא שוב במיטה שלו. ‬
‫אני צריך לשלם לה יותר כי קיבלתי את אשתי בחזרה. ‬
‫פעם את שכבת שם. ‬
‫אני יודעת, פשוט... אני לא יודעת. ‬
‫היי. לילדים יש שלבי התבגרות. ‬
‫כן, אבל... ‬
‫תראי, זה יחלוף ואז נשכח מזה. ‬
‫אסי, את לא צריכה לעשות את זה הלילה. זה היה יום עמוס. אנחנו נטפל בזה. ‬
‫תודה, אדוני. לילה טוב. ‬
‫- לילה טוב. - לילה טוב!‬
‫אנחנו צריכים להציב גבולות ברורים יותר. ‬
‫צריך להגדיר לה אותם. ‬
‫אז נציב גבולות. ‬
‫מה?‬
‫אני כזאת מגוחכת. ‬
‫כשאני רואה אותו מתכרבל איתה ככה, ‬
‫משהו פשוט נכנס בי!‬
‫בחיים לא רציתי להיות אימא כזו‬
‫שחייבת להשתתף בכל רגע בחיי ילדיה. ‬
‫הייתי עסוקה מדי, עסוקה מדי לזה. ‬
‫את עסוקה עכשיו. ‬
‫לא. ‬
‫- כן. - הייתה לי עבודה. ‬
‫אבל זה לא משנה, אנחנו... ‬
‫אנחנו חוזרים הביתה. ‬
‫מה?‬
‫הציעו לי עוד חוזה. ‬
‫נכון שהסכמנו שאני לא אאריך שוב, אבל זה ממש מוצלח. ‬
‫לא. ‬
‫- אתה לא יכול! - מרגרט. ‬
‫- אני לא יכולה להמשיך לעוד שנה. - מרגרט!‬
‫לא פייר לבקש ממני. חיפשתי מקום למשרד. ‬
‫קבעתי פגישות עם לקוחות בחגים. ‬
‫כל החברות שלי שם בארץ הן מנכ"ליות ואמניות. ‬
‫- ופה, הנשים הן סתם רעיות. - בסדר. ‬
‫ואני נהיית אחת מהן. ‬
‫הם יחדשו לנו בנדיבות רבה את חבילת הרילוקיישן. ‬
‫אם נרצה, יהיה לנו כסף ל... ‬
‫זה קורה אך ורק מפני שאתה במקרה מרוויח יותר ממני. ‬
‫לא. ‬
‫אני מרגישה שאני צריכה לוותר על הכול, ‬
‫על כל מה ששלי, ואני מרגישה שאני חייבת להפוך ל... ‬
‫להפוך למה?‬
‫למנהלת החשבונות של המשפחה. ‬
‫מנהלת החשבונות שלך. ‬
‫מה פתאום. ‬
‫כן. ‬
‫אתה לא מתגעגע בכלל?‬
‫הביתה?‬
‫אני לא יודע. ‬
‫אני אוהב את חיינו כאן. ‬
‫האוכל, העוזרות, הנהגים. זה מקל על הכול. ‬
‫אלה לא החיים האמיתיים, קלארק. ‬
‫מותר לנו להתפנק קצת. ‬
‫נכון? זה מגיע לנו. ‬
‫זוכרת שהגענו לפה לראשונה?‬
‫ולקחנו את הילדים להמון מקומות. נסענו לטיולים במקאו, ‬
‫ארוחת ארבע ב"פנינסולה", השוק הלילי. ‬
‫אתה שונא את השוק הלילי. ‬
‫כן, אני שונא את השוק הלילי, אבל הילדים שלנו מתים עליו, אז אני מת עליו. ‬
‫- לא. קלארק. - רק תחשבי על זה. ‬
‫רק תחשבי על זה, בבקשה!‬
‫בבקשה, בבקשה!‬
‫אני אחשוב על זה. ‬
‫בסדר. ‬
‫גמרת?‬
‫אני בסדר. תגמור אתה. ‬
‫- בטוחה? - כן. ‬
‫- כן? - כן. ‬
‫אתה קרוב?‬
‫כן. ‬
‫- מצטער. - זה בסדר. ‬
‫זה בסדר. ‬
‫לעשות את הדבר הזה?‬
‫לא עכשיו. ‬
‫טוב. בטוח?‬
‫- אולי. - טוב. ‬
‫טוב. טוב. ‬
‫- כן. - טוב. ‬
‫כן. ‬
‫קדימה, ילדים!‬
‫דייזי, קדימה. ‬
‫תפספסי את האוטובוס. ‬
‫אימא! אני לא יכול ללבוש את זה. אני נכחד!‬
‫- זה היום? - כן. ‬
‫- תיפרד מאימא. - ביי, אימא!‬
‫יש לך... ביי, מתוק. ‬
‫אוהבת אותך. ‬
‫יש לו ממתק?‬
‫- מה? - היה לו ממתק. ‬
‫אסור לה לתת לו סוכר בבוקר. ‬
‫שוק לילי הערב?‬
‫כן, ב-18:30. שכחנו מתחפושת המדע לפיליפ. ‬
‫חשבתי שזה בשבוע הבא. ‬
‫כן, גם אני. ‬
‫קרנף מגלילים. או שתהיה ציפור!‬
‫- ביי! - יש לנו תחפושת ציפור‬
‫מהאלווין הקודם. ‬
‫נמצא משהו. ‬
‫אני מאחר. נתראה אחר כך. ‬
‫טוב. אוהבת אותך. ‬
‫אוהב אותך. ‬
‫היי, מתוק!‬
‫איך היה היום?‬
‫ויני הסתבכה בצרות היום. ‬
‫כן? באמת? למה?‬
‫רגע, רגע. אני אעזור לך. ‬
‫אז למה ויני הסתבכה?‬
‫היא נישקה את וילם על השפתיים. ‬
‫על השפתיים?‬
‫כן, היא תמיד רודפת אחריו. ‬
‫אסור לה לעשות דבר כזה. ‬
‫זה טיפשי. ‬
‫ממש מצטער, לא יכול הערב. ‬
‫בפעם אחרת? סליחה! סליחה!‬
‫- איך זו אשמתי? - עשית לי חור בכנף!‬
‫לבשתי אותה בגלל אימא. ‬
‫- ילדים! - זו התחפושת שלי! די!‬
‫- גאס ישן! - היא ישנה ושנואה עלייך!‬
‫- אז מה! - דייזי!‬
‫שונא אותך!‬
‫אתה רוצה שאחכה, אדוני?‬
‫לא, אין צורך, סם. ‬
‫נראה לי שאני אסע מפה במונית. ‬
‫טוב. תודה, אדוני. ‬
‫אומהוני'ס‬
‫היי, הגעתם לדיוויד סטאר. ‬
‫נא להשאיר הודעה ואחזור אליכם. ‬
‫מצטערת, הילרי. ‬
‫המחלקה המשפטית ביקשה שנחליף את העגילים כי זה סימן מסחר. ‬
‫- איזה סימן מסחר? - כי זה דומה למיקי מאוס. ‬
‫הם רק עגילי חישוק. ‬
‫החלופות טסות לפה, אם תרצי לסקור אותן. ‬
‫צילמנו יותר מחצי מהפרסומת עם העגילים. ‬
‫הם לא יתאימו אם נחליף אותם עכשיו. ‬
‫היי. היי! אתה עוזב?‬
‫כן, אני חייב ללכת. תפתרי את זה את. ‬
‫אסי, תוכלי לכבס את אלה?‬
‫הוא לובש אותם כבר שלושה ימים ברציפות. ‬
‫- כן, גברתי. - זו ארוחת הערב?‬
‫- כן, גברתי. - לא אמרתי לך?‬
‫אני יוצאת עם הילדים הערב. לא צריך לבשל. ‬
‫טוב. אני אתכונן. ‬
‫חשבתי שאולי תרצי לקחת חופש הערב. ‬
‫טוב, ילדים. קדימה. מאק מחכה. ‬
‫- קדימה. - אסי באה?‬
‫- לא. אסי צריכה קצת זמן לעצמה. - החלב שלו. ‬
‫- רציתי שאסי תבוא. - תודה, אסי. ‬
‫- ביי! - ביי!‬
‫- הוא מחכה. - ביי, אסי. ‬
‫ביי. ‬
‫שנאתי מאכלי ים כאלה כשהייתי ילדה. ‬
‫כי לא רציתי לאכול שום דבר שיש לו פנים. ‬
‫לכל החיות יש פנים. ‬
‫לשניצלונים אין פנים. ‬
‫שניצלונים זה לא למבוגרים. ‬
‫טוב, אני לא מבוגרת. ‬
‫אני שמחה כל כך שבאת. כמעט שלא התקשרתי אלייך. ‬
‫אני שמחה שהתקשרת. לא היו לי תוכניות, אז... ‬
‫איפה את גרה?‬
‫בקאולון. ‬
‫- אני רציתי את זה! - לבד?‬
‫- לבדי. - רגע. ‬
‫אחרי הקולג', הבנתי אחרי שלושה ימים בערך שאני צריכה לעזוב את ניו יורק. ‬
‫אני ואימא לא יכולות לגור ביחד. ‬
‫התברר שלא נוכל לתקשר בינינו בלי אבא שלי. הם פרודים. ‬
‫את בטח מתגעגעת אליהם מאוד. ‬
‫לא. ‬
‫- אולי קצת. - בטח. ‬
‫ההורים שלי עשו את הקטע הזה שמתים בהפרש של חודשיים זה מזה. ‬
‫הייתי אז בגילך. ‬
‫כן. ‬
‫לא יצא להם להכיר את סבא וסבתא. ‬
‫אבל אני לא יודעת. ‬
‫הם הולידו את אחותי ואותי הרבה אחרי גיל 40, ‬
‫אז תיארנו לעצמנו שימותו לנו מוקדם מהרגיל, ‬
‫אבל עדיין הייתי רוצה שיהיו בסביבה. ‬
‫לפעמים, כשהטלפון מצלצל, אני חושבת, "אימא שלי מתקשרת". ‬
‫טוב לחשוב שהם עדיין בחיים. ‬
‫אפילו לשבריר שנייה. ‬
‫נחמד לחשוב שהם משגיחים עלייך איכשהו. ‬
‫יש קסם מסביב, אם יש לך ראש פתוח. ‬
‫- אימא? - כן?‬
‫נראה לי שאפסיק לאכול בשר. ‬
‫אני אאמין רק למראה עיניים. ‬
‫מה עם המבורגרים?‬
‫אני אוכל לוותר על המבורגרים מתי שבא לי. ‬
‫- ונקניקיות? - כן, אני מסוגלת. ‬
‫מה לגבי פיצה עם פפרוני?‬
‫בהתנסות! לשלם?‬
‫אולי אני אוכל קצת בשר, אבל רק בימי שישי. ‬
‫מושלם. ‬
‫לא, לא. ‬
‫זה עליי. ‬
‫- את בטוחה? - כן, ברור. אני הזמנתי אותך. ‬
‫- לא הייתי בטוחה שזה... - את עושה לי טובה. ‬
‫באמת. ‬
‫קדימה. ‬
‫- לאן נלך? - אולי לרחוב החיות?‬
‫אני אראה ארנבים. ‬
‫- אני אראה כלבלב. - בסדר, בסדר. נוכל לראות את שניהם. ‬
‫רוצה לראות את הגור?‬
‫רוצה להיכנס?‬
‫כן. ‬
‫קדימה!‬
‫תראה. ‬
‫נוכל לקחת אותה, אימא?‬
‫אני רוצה כלב. אני רוצה גור. ‬
‫אתה רוצה גור?‬
‫אבא בחיים לא יסכים. ‬
‫בחיים לא. ‬
‫אני רוצה לקנות הרבה ארנבים. מיליוני ארנבים. כן. ‬
‫אני יכול לקנות ארנב הרגע?‬
‫איזה ארנב אתה רוצה?‬
‫אדום. ‬
‫- תקנה ארנב אדום? - כן. ‬
‫יש ארנבים באדום?‬
‫כן, יש ארנבים באדום. ‬
‫ודג זהב. ‬
‫חשבתי שאתה הכי אוהב כחול. ‬
‫- ואחד כחול. - גאס, אתה אוהב כתום. זוכר?‬
‫אני רוצה את הדג הכתום. ‬
‫אני אקנה אותו, בבקשה. ‬
‫נכון שהוא מגניב, מרסי?‬
‫הוא באמת מגניב. ‬
‫ביקשה "טובה"‬
‫זו לא עבודה?‬
‫- תביט, אל תקנה. - רוצה את זה. ‬
‫לא. אבא אמר "בלי חיות". ‬
‫אבא אמר "בלי גורים". ‬
‫זה לא משנה. אבא יעזוב את הבית אם נחזור עם חיה. ‬
‫אולי נחש?‬
‫בטח. "היי, אבא. קנינו נחש. "‬
‫בואו. בואו, כולם. קדימה. ‬
‫רוצים גלידה?‬
‫בא לי באבל טי. ‬
‫אני רוצה בטעם בננה. ‬
‫מי רוצה בננה בכלל?‬
‫היא רכה ומגעילה כזאת. ‬
‫- היא אוהבת בננות. עזוב אותה. - גם אני. ‬
‫נוכל ללכת לשם?‬
‫מבטיחה שלא אקנה כלום. אני רק רוצה להסתכל. ‬
‫- באמת? - רציתי לראות בובות גיבורים. ‬
‫טוב. ‬
‫אני אקח אותו. ‬
‫טוב. תודה. ‬
‫כן, כבר נמצא אתכם. ‬
‫זה יפה. ‬
‫כן. ‬
‫לא לקנות חיות!‬
‫תראו את העפיפונים. ‬
‫וואו, הם ממש יפים. ‬
‫כל מיני צעצועים. ‬
‫איזה מהם אתה אוהב?‬
‫אני אוהב את הרכבת. ‬
‫אפשר לשם?‬
‫- הרכבת? - כן. ‬
‫- היי, פיליפ, חכה. אל תרוץ. - קדימה, מרסי. מהר. ‬
‫אל תתפוס בזה. ‬
‫- אתה לא יודע למי זה שייך. - שחררי. ‬
‫המשאית. ‬
‫פיליפ, איפה בובות הגיבורים?‬
‫אולי קצת בהמשך?‬
‫היי. תראה את חתולי המזל. מגניב, לא?‬
‫חתול מגניב. ‬
‫שנראה טחנות רוח?‬
‫כן, בבקשה. ‬
‫אני רוצה ארנב. ‬
‫אני רוצה רובוט. ‬
‫אתה רוצה ארנב או רובוט?‬
‫רובוט. ‬
‫רובוט? אני לא שומעת. מה אמרת?‬
‫אני רוצה רובוט. ‬
‫אני רוצה ארנב. ‬
‫רוצה ארנב? לא יודעת אם אימא שלך‬
‫תרשה לך ארנב. ‬
‫אולי יש שם רובוט. שנראה?‬
‫כן, בבקשה. ‬
‫תראה את אלה. ‬
‫הם יפים. ‬
‫זה נדלק?‬
‫אני רוצה כדור. ‬
‫לא. ‬
‫תעזרו לי. מהר, תרימו אותם. ‬
‫תפסתי אותם. ‬
‫מרסי, יש פה אחד. ‬
‫מרסי, מצאתי אחד. ‬
‫את מצאת עבודה? את?!‬
‫פה!‬
‫חחח‬
‫בלון. מרסי, בלון. ‬
‫בלון, בלון. ‬
‫- כן, אני רואה אותו. בלון. - בלון. ‬
‫לדרוש תשלום על ההתנסות? כמה?‬
‫היי, איפה אחיך?‬
‫הוא היה פה. ממש פה. ‬
‫גאס?‬
‫- גאס? - גאס?‬
‫גאס?‬
‫הנה הם. ‬
‫הכול בסדר?‬
‫איפה גאס?‬
‫כל פרט מאותו ערב נותח שוב ושוב. ‬
‫איפה היו. לאן התכוונו ללכת. ‬
‫מי עוד היה מסביבם. ‬
‫זו הבייביסיטר שאיבדה אותו. ‬
‫הבייביסיטר שסיפרה לאימא ולמשטרה‬
‫שהיא החזיקה בידו של הילד. ‬
‫אבל לא ייתכן שהיא החזיקה בידו. ‬
‫כי אם הייתה מחזיקה בידו, הילד היה נשאר פה. ‬
‫המשפחה המושלמת. ‬
‫שעכשיו נהרסה בגללה. ‬
‫החוקר אמר, "במקרים כאלה, זה לרוב אדם מוכר. ‬
‫"קרוב משפחה, שכן, מישהו מהעבודה. "‬
‫הוא סיפר למשטרה שהיה בדרכו הביתה מהעבודה. ‬
‫אף שזה היה שקר. ‬
‫מישהו דואג לה?‬
‫לא. ‬
‫היי. ‬
‫אני דיוויד. שמעתי מה קרה. ‬
‫תראי, את רועדת. ‬
‫הנה, תתכסי בז'קט שלי. ‬
‫ככה. ‬
‫את צריכה שאתקשר למישהו?‬
‫איך אמרת שקוראים לך?‬
‫דיוויד. ‬
‫אני גר בבניין של מרגרט. ‬
‫הייתי בדרך הביתה מ... וראיתי את האורות המהבהבים. ‬
‫אולי לא כדאי לך... ‬
‫היי, אני אקח אותך. ‬
‫אולי אני אקח אותך הביתה? בואי. ‬
‫כדאי שתנסו לנוח. ‬
‫נסייר עוד באזור ונמשיך בחיפושים בבוקר. ‬
‫צריך ללכת. ‬
‫זה בסדר. ‬
‫בואי. ‬
‫זה בסדר, בואי. בואי נלך. ‬
‫תרגום כתוביות: מירן קראוס‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬