‫היבשת‬
‫קלארק.‬
‫קלארק. היי!‬
‫טוב.‬
‫היי!‬
‫סליחה!‬
‫מרגרט...‬
‫היי!‬
‫- שלום? - היי!‬
‫חכי!‬
‫תחזרי הנה! היי!‬
‫תפתחי את הדלת! תפתחי...‬
‫מרגרט.‬
‫תפתחי! היי!‬
‫אלוהים, מה...‬
‫שלום?‬
‫רוצה קפה?‬
‫זה מחריד.‬
‫פורי, תוכלי לקחת בבקשה את שקית הבגדים שבחוץ לתרומה?‬
‫ותאחסני את אלה?‬
‫אל תשכחי לארוז את הקשמיר.‬
‫אני לא רוצה שעשים יהרסו לי מצבור שלם של סוודרים כמו בשנה שעברה.‬
‫וכשתלכי לקניות, תקני מנגו טרי ובשל,‬
‫שיהיה מוכן לאימא שלי כשתגיע מחר?‬
‫טוב, אבל סם אמר שיגיע עוד חמש דקות.‬
‫למה הוא מקדים כל כך? אני אצטרך אותו רק אחה"צ.‬
‫אבל, גברתי, אימא שלך בדרכה לפה. הוא בדיוק אסף אותה משדה התעופה.‬
‫לא, פורי. זה יקרה מחר.‬
‫לא, גברתי. היא במכונית כרגע.‬
‫אבד לה יום כי שעון אל-איי אחרינו,‬
‫אז אם היא יצאה אתמול לפי השעון שלנו...‬
‫איזה חרא. איזה חרא.‬
‫שלום?‬
‫מה? אני לא...‬
‫שלום?‬
‫- היי. - היי.‬
‫היי.‬
‫התבקשנו להגיע לכאן.‬
‫הבלש צ'אנג ביקש.‬
‫המשטרה. באנו מהונג קונג.‬
‫לא.‬
‫לא, לא.‬
‫- לא, סליחה. - לא. רגע.‬
‫הבלש צ'אנג רצה שאנחנו...‬
‫תוכלי לעזור לנו?‬
‫לאן צריך ללכת?‬
‫- בבקשה. בבקשה. - בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫רואה? לפעמים צריך ללחוץ על אנשים.‬
‫אלוהים.‬
‫מרגרט.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫היא הרגע...‬
‫קלארק, היא נעלה אותנו פה.‬
‫היא נעלה את הדלת. היי!‬
‫היי!‬
‫- היי! - מרגרט.‬
‫תחזרי!‬
‫- היי! היי! - מרגרט!‬
‫תני לנו לצאת!‬
‫תחזרי!‬
‫אל תנעלי אותנו פה ככה!‬
‫היי!‬
‫אני דווקא מכין קפוצ'ינו מדהים בדרך כלל.‬
‫המכונה שלי לא פה, אז תצטרכי להאמין לי.‬
‫זה, לעומת זאת, נקרא קפה הודי בסגנון ביתי.‬
‫נהגנו להכין אותו בפנימייה.‬
‫אני מתגעגע למכונה הזו!‬
‫זה תמיד תלוי בפרטים הקטנים. היא מדייקת בול בטמפרטורה,‬
‫הקצף יוצא כמו שצריך.‬
‫אבל לא ממש אוכל לקחת אותה.‬
‫לא היום, בכל אופן.‬
‫חמותי בטח כבר הגיעה.‬
‫היא ואשתי בטח מנהלות כרגע ויכוח סוער.‬
‫אתה כזה זקן.‬
‫יש לך חמות. ושיער באוזניים.‬
‫ממתי את מתעניינת כל כך באוזניים שלי?‬
‫סתם שמתי לב לזה.‬
‫וזה קו אדום?‬
‫אולי.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב.‬
‫ברצינות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא רצית שיער באוזניים, אז איפטר ממנו.‬
‫- בעזרת וודקה? - בעזרת וודקה.‬
‫תראי ותחכימי.‬
‫אתה תשרוף את עצמך.‬
‫לא, את.‬
‫אתה עדיין שיכור?‬
‫את חושבת שבגלל זה נשארתי?‬
‫את סומכת עליי?‬
‫תחרכי, מותק.‬
‫בחיים אל תקרא לי מותק.‬
‫תחרכי לי.‬
‫בבקשה!‬
‫- זה עבד. - כן?‬
‫אלוהים, זה עבד.‬
‫יש לך עוד תכסיסי גברים מבוגרים?‬
‫אני רק שואלת כי אתה נראה הרבה יותר מקומט ביום מאשר בלילה.‬
‫כן.‬
‫אפשר רק לשער מה מסתירים קפלי העיניים העתיקים האלה.‬
‫רק קורי עכביש.‬
‫כמו אלה שבכל הדירה הקטנה והעלובה שלך.‬
‫אולי גם לי הייתה דירה נחמדה‬
‫אם הייתי ממשפחה לבנה מהמעמד הבינוני-גבוה‬
‫עם בית בלונדון וקוטג' בקוטסוולדס,‬
‫והורים שיממנו לי לימודים‬
‫בכל אוניברסיטה דפוקה בכל העולם,‬
‫רק כדי שאני אוכל למכור את הנשמה ולהיות סתם עוד עו"ד עשירה ומסריחה.‬
‫אבל הייתי מוציאה חלק מהכסף על מאמן אישי.‬
‫מרסי הקטנה והמסכנה. היא לבדה. אף אחד לא רוצה לבקר אצלה.‬
‫אפילו לא אימא שלה.‬
‫אתה חזיר.‬
‫אז את כנראה בחורה שמתה על בייקון.‬
‫כשאתה יורד לי, אני מרגישה שאני יושבת בשלולית רטובה.‬
‫ואז, כשאתה ממש מתלהב מעצמך,‬
‫אתה לפעמים מוצץ לי שם בכוח כאילו אתה חניבעל לקטר.‬
‫אבל את גומרת בכל זאת, לא?‬
‫עם המון שיניים. למה עם כל השיניים האלה?‬
‫כשאת גומרת, את נשמעת כמו עז צורחת.‬
‫התחת שלך רופס כמו זה של סבא שלי והוא בן 85.‬
‫הוא אחרי שני שבצים והתקף לב.‬
‫הפה שלך מסריח כמו חיה מתפגרת.‬
‫אתה שיכור ובוגד באשתך.‬
‫ואת איבדת ילד שלא שלך והרסת משפחה שלמה.‬
‫אני מצטער. לא הייתי צריך לומר את זה.‬
‫אמרת את האמת. זה מה שאנחנו עושים, לא?‬
‫לא, זה לא היה פייר. הגזמתי. אני...‬
‫זה סתם משחק וניצחת.‬
‫- ביושר. - היי. מרסי...‬
‫אלוהים, זו הרפריט?‬
‫שמונה שנים בחוג בלט ותראה אותה.‬
‫עדיין הולכת כמו גולם.‬
‫- שלום, הרפריט. - היי, אימא.‬
‫הרגע התעוררת?‬
‫לא, אימא. סם, תוכל להוציא את המזוודות?‬
‫- כן, גברתי. - תודה.‬
‫צחצחת שיניים?‬
‫כן, אימא.‬
‫לפי הריח, לא.‬
‫אני משתמשת במשחת שיניים אורגנית. כנראה סתם חסר הריח הרעיל של כימיקלים.‬
‫- זה לא מוצא חן בעיניי. - טוב.‬
‫איפה הנעליים שלך?‬
‫את פוגשת אותי בנעלי בית?‬
‫אין בהן תמיכה לקשת כף הרגל וכבר יש לך פלטפוס.‬
‫את רוצה ללכת כמו קופה?‬
‫טוב לראות גם אותך.‬
‫נהגתי לצחוק על סבתא שלך כי היא נעלה כפכפים,‬
‫אבל היא עשתה בשכל.‬
‫הם מכוערים מאוד, אבל נוחים מאוד.‬
‫הבאתי לך זוג.‬
‫תודה, אימא.‬
‫הגבר הזה מרח לו שפתון אדום ויפה.‬
‫אימא! היא יודעת שאת מדברת עליה.‬
‫נראה לה שאם תתלבש כמו גבר, יתייחסו אליה כמו לגבר.‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫איזה זין!‬
‫קדימה.‬
‫טוב, אפשר פשוט...‬
‫אני מתגעגע לפיצה.‬
‫איך אתה מסוגל לחשוב על אוכל ברגע כזה?‬
‫אם היינו עוזבים בזמן הנכון,‬
‫היינו אוכלים ביחד פיצה נהדרת בניו יורק כרגע.‬
‫ההחלטה הייתה משותפת. רצית להישאר בדיוק כמוני.‬
‫לא. הסכמתי לזה. לא רציתי בזה.‬
‫בחייך, מרגרט.‬
‫אם נרצה להטיח האשמות, נדבר על האופן שמצאת את הבחורה.‬
‫האופן שמצאתי... אתה היית שם.‬
‫לא ממש השתתפתי בהחלטה להעסיק אותה.‬
‫- לא העסקתי אותה. - נתת לה את ילדינו.‬
‫- כי הברזת לי. - עבדתי!‬
‫יכולת פשוט לקחת את אסי.‬
‫היית צריכה רק להשגיח על הילדים.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני ממש מצטער. לא צריך לדבר על כל זה פה.‬
‫לא, אני רוצה.‬
‫זה לא יוצא לי מהראש. זוכר את החופשה ההיא?‬
‫כשגאס נפל מהמיטה שלנו והתעוררתי משינה עמוקה‬
‫ותפסתי את גאס באוויר לפני שנפל על הרצפה.‬
‫ו...‬
‫וצחקנו, זוכר?‬
‫צחקנו כי זה הוכיח שאני לא ישנה.‬
‫כל זה פשוט מנוטרל ו...‬
‫את פשוט משגיחה עליהם בכל רגע, אפילו בעיניים עצומות.‬
‫אבל לא תפסתי את גאס בלילה ההוא.‬
‫אני זו שנתנה לו ליפול.‬
‫ואין לי מושג איך זה קרה. לא אבין לעולם איך זה קרה.‬
‫כלומר, איזו מין אימא‬
‫מאבדת את הילד שלה?‬
‫לא איבדת אותו.‬
‫לא.‬
‫חטפו אותו.‬
‫חטפו אותו כי הוא נראה כמוני.‬
‫מסוכן מדי לסחור בילד לבן בשוק השחור. אבל גאס?‬
‫גאס נראה כמוני.‬
‫הוא ישתלב בין אנשים כשיחצה את הגבול.‬
‫אז חטפו אותו.‬
‫לא איבדת אותו.‬
‫הוא נראה כמוך ואני אוהבת את זה.‬
‫בארוחה האחרונה עם גאס אכלתי פיצה.‬
‫אבל פיצה סינית מוזרה.‬
‫עם אננס וסרטני נהרות.‬
‫ניסיתי להסביר לו שזה לא בסדר.‬
‫רציתי כבר לקחת אותו לניו יורק כדי שנאכל פיצה אמיתית.‬
‫לא סיפרת לי את זה.‬
‫אני חושב על זה כשאני רואה פיצה.‬
‫אז כנראה נצטרך להפסיק עם הפיצה בימי שישי.‬
‫אי אפשר לעשות את זה לדייזי ולפיליפ.‬
‫הם מתים על זבל כזה.‬
‫מי שם פירות ים על פיצה וחושב שזה טעים?‬
‫זה גועל נפש.‬
‫היי.‬
‫אתה עדיין פה?‬
‫כן.‬
‫אז רוצה לשמוע משהו ממש דפוק?‬
‫אז יש לי אח תאום.‬
‫אנחנו זהים.‬
‫לפחות היינו עד ששיתקתי אותו.‬
‫היינו ילדים והלכנו מכות.‬
‫עשינו את זה הרבה, כמובן.‬
‫זה היה באחה"צ אחרי הלימודים.‬
‫העפתי אותו מהגב שלי כמו תמיד.‬
‫אני זוכר שכעסתי ורציתי לפגוע בו,‬
‫אבל מן הסתם, לא ככה...‬
‫בכל אופן, הוא...‬
‫הראש שלו נחבט בשולחן הקפה.‬
‫והתברר שזה לא היה הראש שלו אלא הצוואר שלו ו...‬
‫כן, זה הספיק.‬
‫עוד שני ס"מ שמאלה והוא לא היה נפגע.‬
‫מה שמו?‬
‫דני.‬
‫הנה.‬
‫הפעם הראשונה והיחידה שאבי בכה.‬
‫היית ילד. זו הייתה תאונה.‬
‫אף אחד לא צעק. אף אחד לא צרח.‬
‫הלוואי שהיו צועקים.‬
‫פעם התראיתי איתם. הפסקתי במשך השנים.‬
‫מה לגבי דני?‬
‫דני בסדר.‬
‫כלומר, הוא לא בסדר. הוא משותק ברגליו.‬
‫אבל את יודעת, הוא השלים עם זה.‬
‫לא, זה אני.‬
‫לי יש בעיה.‬
‫אני לא יכול להסתכל לו בפרצוף.‬
‫כשאני מביט בו, אני רואה רק את הנכות הדפוקה שלו.‬
‫והתזכורת הנוראית לכך שזה באשמתי.‬
‫אז נראה שניצחתי.‬
‫מה?‬
‫ניצחתי.‬
‫שיתקת את אחיך? אתה גרוע ממני בהרבה.‬
‫כן.‬
‫כן. גם אני רע, ארנבונת.‬
‫אני רע מאוד.‬
‫רוצה להרביץ לי?‬
‫יש שם מישהו שיוכל לומר לנו כמה זמן נהיה תקועות פה?‬
‫תראי.‬
‫הגבר בשפתון דובר את שפתם באופן שוטף.‬
‫את פה המון זמן. למה את לא יודעת אף מילה?‬
‫הם מטפלים בזה.‬
‫אלוהים. לא ייאמן שטסתי 11,000 ק"מ‬
‫כדי להיתקע במעלית הקטנטנה שלך.‬
‫לו רק חזרת הביתה,‬
‫היינו נהנות לנו הרגע בג'ונתן קלאב.‬
‫- את יודעת שיש לי עבודה. - כולם צריכים לעבוד.‬
‫את ודיוויד עבדתם ללא הפסקה ב-15 השנים האחרונות.‬
‫תוכלו להרשות לעצמכם אתנחתה מדי פעם.‬
‫איפה הייתה האימא הזו כשגדלתי? לא נתת לי לנוח.‬
‫אמרתי לך להשקיע בלימודים,‬
‫כדי שתתקבלי למכללה נחשבת ותשיגי לך שם בעל חכם‬
‫שמרוויח טוב ואז תוכלי לחיות לך בשלווה.‬
‫אני שלווה.‬
‫אז למה את עסוקה מדי לביקור אצל המשפחה?‬
‫או למשפחה משלך?‬
‫מי זה דיוויד, לדעתך?‬
‫בעל הוא לא משפחה.‬
‫משפחה נוצרת מילדים. משפחה נוצרת מקרבת דם.‬
‫חשבתי שמשפחה נוצרת מאהבה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫את בת 40, הרפריט. הגיע הזמן שתפסיקי לחיות בפנטזיות.‬
‫לא נותר לך הרבה זמן.‬
‫יום אחד תביטי במראה ולא תזהי את עצמך.‬
‫עדיין תרגישי כאילו את בת 16 או 25 או 30,‬
‫אבל תשתקף מולך אישה זקנה.‬
‫חילוף החומרים שלך יואט,‬
‫ואז תדעי.‬
‫לא תיארתי לעצמי שאיראה ככה.‬
‫ואל תאשימי אותי שאני אומרת את זה. אני לא קבעתי את הכללים.‬
‫הם ידועים לי.‬
‫היה לך מחזור לראשונה בגיל תשע.‬
‫אימא. אלוהים.‬
‫מי יודע מתי תיגמר תקופת הפוריות שלך.‬
‫לא הייתי צריכה לתת לך חלב מלא אמריקני‬
‫שעמוס בהורמוני גדילה.‬
‫אנחנו מנסים.‬
‫בסדר. נסו יותר.‬
‫דיוויד הלך לרופא?‬
‫ניסו לברר אם משהו לא בסדר בו?‬
‫את נראית לחוצה כל כך, ילדתי.‬
‫אולי תבואי הביתה לכמה שבועות ותנוחי?‬
‫ואז אולי לא תתקשי כל כך להיכנס להיריון.‬
‫בטח.‬
‫הבאתי לך כדורי פיני.‬
‫סבתא הכינה אותם במיוחד בשבילך.‬
‫לא כרגע.‬
‫מילאתי לך שני כלי פלסטיק בהם.‬
‫אל תחלקי אותם לכל החברים שלך.‬
‫לא רוצים את הכדורים ההודיים שלי.‬
‫שטויות.‬
‫פיני?‬
‫פשוט נוגסים בו.‬
‫צריך לנגוס עד הסוף. לא רק הטעם הוא העניין,‬
‫אלא גם המרקם והצמיגות.‬
‫לא תביני מה זה עד שתנגסי באמת.‬
‫זה נפלא.‬
‫מי ידע שהיא אוהבת לנשנש?‬
‫אימא.‬
‫מספיק.‬
‫זה מין כדור חלבון הודי?‬
‫לא ממש. לא.‬
‫חלבון...‬
‫תקשיבי לי.‬
‫את צריכה לשוב הביתה.‬
‫לראות את אביך.‬
‫את לא מרפה.‬
‫הוא חולה.‬
‫גם אם זה נכון, אבא לא יודה בזה.‬
‫אני רצינית, הרפריט.‬
‫יש לו גידולים בריאות.‬
‫הגיע הזמן להפסיק עם השטויות האלה.‬
‫את חייבת לחזור.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אין לי כוח לשקר כמוך.‬
‫- זה עושה קמטים, את יודעת. - לשם זה יש בוטוקס.‬
‫אין לי מושג למה את לא מתעמתת איתו.‬
‫קל מאוד להעביר ביקורת.‬
‫קשה בהרבה להישאר ולעבוד על זה.‬
‫לעבוד? איך?‬
‫לחיות בשקר?‬
‫להעמיד פנים שנפל ונשכב בטעות על אישה אחרת?‬
‫מאיפה לדעתך שאר הילדים? מהחסידה?‬
‫מספיק.‬
‫אז זה לא מספיק, כי את עדיין מבליגה על זה.‬
‫לא הכול שחור ולבן.‬
‫מה אוכל לעשות?‬
‫בגילי? את רוצה שאמצא לי בעל אחר?‬
‫אני בטוחה שהרבה גברים רודפים אחרי נשים בנות 60.‬
‫תתפלאי.‬
‫אז לפחות לא תצטרכי להסתפק בחצי גבר.‬
‫את בטח מצטערת שלא ברחת עם קארל מהלגונה כשיכולת.‬
‫באמת היה לנו הכול, נכון?‬
‫הרווחנו טוב. במזג אוויר נעים. דאגו לכל הצרכים שלנו.‬
‫לפעמים אני שואל את עצמי אם נענשנו‬
‫כי רצינו יותר מדי, כי היינו חמדנים.‬
‫נענשנו?‬
‫מי יעניש אותנו?‬
‫לא, אני סתם אומר.‬
‫אז אתה מאמין באל עכשיו?‬
‫אני יודעת שאתה הולך לכנסייה.‬
‫לא ברור לי במה אני מאמין.‬
‫רק רציתי ללכת לאנשהו, טוב?‬
‫כדי לחשוב או לקוות.‬
‫אני מרגישה שאני לא מכירה אותך יותר.‬
‫כלומר, אתה מעולם לא...‬
‫אתה סיפרת את הסיפורים האלה.‬
‫אתה סיפרת את כל זה...‬
‫- לא. לא. - לפיליפ על אלוהים וישו,‬
‫ולכן הוא מצייר ציורים.‬
‫בחיים לא דיברתי על דת עם הילדים. למה לי?‬
‫בחיים לא אעשה את זה.‬
‫אז מאיפה הם קולטים את זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי הוא קרא על זה באינטרנט. הוא כל הזמן שואל איפה גאס.‬
‫טוב? גם הילדים מחפשים תשובות.‬
‫עד מתי נגיד רק "בקרוב"?‬
‫כמה זמן שצריך.‬
‫- אנחנו לא יכולים לקרוא את זה. - יש מישהו...‬
‫מה...‬
‫אני יודעת בוודאות שהוא עדיין חי.‬
‫אני מרגישה שאתה לא מאמין בזה יותר.‬
‫היי. סליחה.‬
‫יש מישהו שיכול לתרגם?‬
‫נצטרך מתורגמן.‬
‫מישהו דובר אנגלית.‬
‫אני לא...‬
‫לעזאזל.‬
‫נו, באמת.‬
‫אני לא...‬
‫זה בסדר.‬
‫אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫אין לנו ממש ברירה.‬
‫המתורגמנית כנראה בדרכה לפה.‬
‫לא, לא לזה התכוונתי.‬
‫אם גאס באמת שם בפנים...‬
‫- אל תגיד את זה. - אם זה הוא, נצטרך להתכונן.‬
‫מה?‬
‫כדאי שנשקול להחזיר את הילדים הביתה. לעזוב.‬
‫איך אתה מסוגל לתכנן תוכניות?‬
‫כי אנחנו טובעים ואת לא מודעת לזה.‬
‫את לא רוצה לדבר על זה אפילו.‬
‫לדייזי יש כל מיני בעיות.‬
‫אבל אני זה שצריך להתמודד איתן כשמתקשרים מביה"ס או כש...‬
‫מה?‬
‫כשמה?‬
‫הילדים מתקשים, מותק.‬
‫הם רוצים לחזור לחברים ולמשפחות שלנו,‬
‫אבל הם לא יכולים לומר לך כי הם מרגישים שזו בגידה בך ובגאס.‬
‫דייזי אמרה לך את זה?‬
‫שניהם. המון פעמים.‬
‫דייזי ופיליפ צריכים חיים נורמליים.‬
‫נורמליים? בחייך. איך נראים חיים נורמליים?‬
‫הם לא נראים ככה.‬
‫היי.‬
‫- אנחנו צריכים עזרה. - יש לנו עזרה.‬
‫יש לנו את אסי. אסי הנפלאה.‬
‫יש לנו כסף לכל העוזרות בהונג קונג.‬
‫אנחנו והילדים צריכים משפחה.‬
‫את כל הזמן דוחה את הקץ, אבל בשלב מסוים,‬
‫תצטרכי להודות שלא נוכל להיות פה לנצח.‬
‫ברגע שנצא משטח הונג קונג,‬
‫ננטוש את בננו בארץ זרה.‬
‫ואני לא אעשה את זה. אני בחיים לא אעשה את זה.‬
‫תן את הטלפון שלך.‬
‫- מה? - אני צריכה את הטלפון שלך.‬
‫אני חייבת להתקשר לבת שלי.‬
‫זה היה מעניין.‬
‫אני...‬
‫כן.‬
‫היי?‬
‫סליחה, שמעתי רעשים מוזרים.‬
‫כאילו דוב תוקף אדם מגודל.‬
‫לא, זו רק אני.‬
‫את חולה?‬
‫אני בסדר.‬
‫לעזאזל.‬
‫סתם בעיות בקיבה.‬
‫אני מקיאה כשאני בלחץ.‬
‫זה קורה הרבה לאחרונה.‬
‫אם לא הייתי עקר, הייתי אומר שאת בהיריון.‬
‫מה? לא, לא. זה לא ייתכן, אני...‬
‫מתי היה לך מחזור לאחרונה?‬
‫שכבת עם מישהו אחר לאחרונה?‬
‫באמת, תוכלי לספר לי. לא אמרנו שזה קשר מחייב.‬
‫אני לא מצפה שתהיי נאמנה לי או...‬
‫נאמנה לך? בדקת פעם אם יש לך בעיות פוריות?‬
‫או שסתם הנחת את זה כי אשתך לא נכנסה להיריון?‬
‫אל תתעסקי איתי, מרסי. זה לא משחק.‬
‫לא תוכלי להתעלם ממני פה.‬
‫אני יודעת שאת רעבה.‬
‫אני שומעת שכן.‬
‫בגלל נשים כמוך, גברים כמו אבא עושים שטויות כאלה.‬
‫מתי תביני?‬
‫הוא עושה מה שבא לו, מתי שבא לו ועם מי שבא לו. כמו תמיד.‬
‫אולי אם היית בן,‬
‫הוא לא היה בורח ועושה דברים כאלה.‬
‫כן, הנה התחלנו שוב. הכול באשמתי. מה חדש?‬
‫הוא אומר שהם מנסים לחלץ אותנו מפה ושנחכה בסבלנות.‬
‫ברצינות, העולם דפוק לגמרי.‬
‫אף אחד לא עושה מה שצריך.‬
‫כולם רק רואים ועושים מה שבא להם,‬
‫ומתנצלים אחר כך. למה שאכפה את זה על עוד אדם?‬
‫מתי נהיית איומה כל כך? לא ידעתי שאת כזו מפונקת.‬
‫זה לא חדש, אימא.‬
‫אמרתי את זה במשך שנים.‬
‫החברה מפעילה המון לחץ על נשים ללדת ילדים‬
‫כדי שיחשבו שהגשימו את עצמן.‬
‫מה עם מה שאני רוצה?‬
‫אני אוהבת את חיי ועבדתי קשה לשם זה.‬
‫ואם דיוויד ימות?‬
‫ואם את תמותי?‬
‫לא אלד ילדים רק מהפחד שאחד מאיתנו ימות.‬
‫למה לא?‬
‫נראה לך שאת יודעת מה זו אימהות,‬
‫אבל תביני באמת רק אם תנסי.‬
‫בדיוק כמו הלבנה הזו. היא פחדה כל כך לטעום מהפיני,‬
‫וכשטעמה, התאהבה בזה.‬
‫לא כולם אוהבים פיני.‬
‫- כולם אוהבים פיני. - אני לא.‬
‫גם אני חשבתי דברים כאלה כמוך,‬
‫שאני לא רוצה להיות אימא,‬
‫שאני לא רוצה להיות אחראית לאדם אחר.‬
‫אני יודעת. לא רצית אותי כי לא רצית בת.‬
‫לא רציתי שום ילד, בת שלי.‬
‫אבל התבגרתי. התאפסתי על עצמי.‬
‫הבנתי את חשיבותה של המשפחה‬
‫ואז רציתי להעניק אותה לאבא שלך.‬
‫לסבא ולסבתא שלך. לעצמי.‬
‫בהתחלה תמיד סירבתי לזה,‬
‫כי חשבתי שזה מה שמצפים ממני, שזו חובתי, שזה תפקידי בחיי.‬
‫אבל בסופו של דבר, הם צדקו.‬
‫אם לא הייתי טועמת מהפיני,‬
‫את לא היית כאן עכשיו, יקירתי.‬
‫אני נכנס, טוב?‬
‫לך הביתה לאשתך, דיוויד.‬
‫אני לא הולך עד שנברר את העניין. טוב?‬
‫שלוש? באמת?‬
‫כן, ליתר ביטחון.‬
‫לפני כמה דקות, לא חשבת שיש סיכוי בכלל שאני בהיריון.‬
‫ועכשיו אני חושב רק על זה.‬
‫טוב, אין לי פיפי.‬
‫את זה אפשר לפתור בקלות.‬
‫תשתי.‬
‫עוף ממני.‬
‫לך תזדיין.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה...‬
‫- הלו? - אסי.‬
‫היי. תוכלי להעביר לי את דייזי?‬
‫כן, גברתי. דייזי!‬
‫- מה? - אימא שלך בטלפון.‬
‫היא שתתה לי את היאקולט!‬
‫השם שלך לא היה עליו.‬
‫הוא היה שלי.‬
‫אז נקנה עוד. קחי את הטלפון. זו אימא שלך.‬
‫הלו?‬
‫היי, מתוקה. את שומעת אותי? אין פה קליטה כל כך.‬
‫איפה את?‬
‫אבא שלך ואני... מטפלים בעניין כלשהו.‬
‫אבל רק התקשרתי כי רציתי לומר...‬
‫אני מצטערת. אני מצטערת מאוד על אתמול בלילה.‬
‫ואני יודעת שהיה לך קשה לאחרונה,‬
‫ואני רוצה שתדעי שאני תמיד פה לצידך,‬
‫ושתמיד תוכלי לדבר איתי.‬
‫בסדר? על כל דבר. על כל מה שתרצי.‬
‫בסדר.‬
‫יופי.‬
‫טוב. נחזור הביתה בקרוב, אז תודיעי לאחיך.‬
‫בסדר, אימא. ביי.‬
‫טוב...‬
‫כל אחד יכול להיות הגבר הזה‬
‫הלילה צעיר והמוזיקה רמה‬
‫עם קצת מוזיקת רוק‬
‫הכול מצוין‬
‫את במצב רוח...‬
‫אימא.‬
‫לריקודים‬
‫וכשיש לך הזדמנות‬
‫אימא.‬
‫את מלכת הריקודים‬
‫בחייך, זה לא עוזר. ברצינות.‬
‫בסדר. אלוהים!‬
‫למה העגילים שלך זולים כל כך?‬
‫דיוויד קנה לי אותם ליום ההולדת שלי.‬
‫הוא קנה אותם ממכונה אוטומטית?‬
‫את אישה נשואה. הוא אמור לקשט אותך ברוב פאר.‬
‫אלה יהלומי קוניאק, אימא. אני אוהבת אותם.‬
‫הם מעודנים.‬
‫נראה כמו אבעבועות באוזניים.‬
‫טוב, הם לא היו הבחירה הראשונה שלי.‬
‫הוא יודע שהסטייל שלי מינימליסטי‬
‫וכנראה רצה לתת לי משהו בסגנון הזה.‬
‫נראה לי.‬
‫אז תביאי אותו כשתחזרי הביתה.‬
‫אקח אותו לתכשיטנים אמיתיים ואראה לו מה לקנות.‬
‫ומה דיוויד חושב על כך שאין לכם ילדים?‬
‫גם הוא לא רצה אותם.‬
‫נו, זה מידע מעניין‬
‫שהשמטת בעשר השנים האחרונות.‬
‫הוא שינה את דעתו.‬
‫הוא לא רצה ילדים ועכשיו הוא רוצה.‬
‫הוא עזב אותי.‬
‫הוא בטח סתם רוצה להתפרק קצת.‬
‫לא, אימא.‬
‫זה שונה הפעם.‬
‫נו, מה? למה ציפית?‬
‫בלי תינוק, אין מה שיחבר ביניכם.‬
‫למה את יוצרת לעצמך את הבעיות האלה?‬
‫אם דיוויד רוצה משפחה, אל תמנעי את זה ממנו.‬
‫לצד מי את?‬
‫יודעת מה?‬
‫תעשי מה שבא לך. תראי איך את מתנהגת.‬
‫מובן לי לגמרי למה בעלך ברח לך.‬
‫שם כאן. תאריך כאן. מספר דרכון.‬
‫כתובת. קרבתכם למנוח. האם או האב יכולים למלא.‬
‫אני אמלא.‬
‫- טלפון פה? - כתובת.‬
‫תחתום למטה. והתאריך.‬
‫רגע.‬
‫תאריך.‬
‫חתימה.‬
‫טוב. בואו איתי.‬
‫את יודעת, אני ואשתי...‬
‫ניסינו לעשות ילד במשך שנים, אבל לא הצלחנו ו...‬
‫והיא נבדקה המון פעמים ו...‬
‫כלומר, לה אין שום בעיה, אז מן הסתם...‬
‫מן הסתם, זה בגללי. אני...‬
‫חושבים שיש לי ספירת זרע נמוכה ו...‬
‫אני...‬
‫לכן אף פעם לא נזהרתי כשאנחנו... את יודעת, כי...‬
‫אני רק אומר שזה בלתי אפשרי בבירור.‬
‫בבירור.‬
‫טוב, תזכרי שאסור לעשות את זה בתחילת הפיפי,‬
‫אלא באמצע.‬
‫ואת צריכה לכוון לקצה המקלון‬
‫לחמש שניות רצופות לפחות,‬
‫אחרת התוצאה לא תהיה מדויקת.‬
‫אפשר לעזור?‬
‫אני מסתדרת.‬
‫אוף. אני די צריך להשתין.‬
‫קלירבלו - בדיקת היריון‬
‫לאף אחד לא אכפת מה יקרה לנו.‬
‫אף אחד לא יחלץ אותנו.‬
‫בבקשה! אני אישה מבוגרת.‬
‫אני לא יכולה להישאר פה עוד הרבה זמן.‬
‫תגידי להם.‬
‫הצילו!‬
‫תוציאו אותי מפה!‬
‫מצטערים, אנחנו עדיין מטפלים בבעיה.‬
‫אני לא אמורה להיות פה. בעלי מחכה לי.‬
‫בעל?‬
‫חשבתי שהיא הבעל.‬
‫את אכזרית, את מודעת לזה?‬
‫את פשוט נטפלת עוד ועוד.‬
‫חבל שלא שלחתי אותך ללימודי דרמה.‬
‫לפחות היית לומדת שם להרוויח כסף מההצגות שלך.‬
‫ידעת שאדום מנטרל כחול?‬
‫כלומר, זה יותר לכיוון אדום שרוף. על גבול הכתום, בעצם. אבל זה עובד.‬
‫תמיד היה קשה למצוא איפור לעור חום כשגדלתי.‬
‫ייצרו אותו בעיקר לעור לבן.‬
‫היו אז 50 גוונים של ורוד ואיזה גוון מוקה אחד שזרקו לעור שחור.‬
‫כאילו חשבו שנוכל פשוט לשלב בין השניים,‬
‫וככה כל מי שבאמצע תמצא לה את הגוון המושלם.‬
‫ובמשך זמן רב, זה מה שעשינו,‬
‫כי זה מה שהיה לנו.‬
‫לפעמים באה איזו דודה מהודו לביקור‬
‫עם בקבוק מייק-אפ של "לאקמה" במזוודה.‬
‫לפעמים פשוט טסנו לקנדה כדי ללכת לחנות של "מאק",‬
‫כי רק הם מכרו גווני חום.‬
‫אבל זה התגלה לנו רק בסוף שנות ה-90.‬
‫אבל שנות ה-80,‬
‫הן היו שונות.‬
‫בזמן שרוב הילדים השתמשו במכחולים כדי לצייר ציורים למקרר,‬
‫השתמשתי בהם כדי להתנסות בצבעים.‬
‫רוצה לדעת למה הצטרכתי להבין באיפור?‬
‫מה את עושה?‬
‫למה צריך ללמוד על איפור בכלל?‬
‫מספיק.‬
‫כדי לנסות ולהסתיר דברים.‬
‫מספיק, הרפריט.‬
‫רוצה לשמוע סיפור?‬
‫טוב.‬
‫כשהייתי בת ארבע,‬
‫ההורים שלי רבו פעם אחת במשך שעות.‬
‫וכשאבא יצא מהחדר שלהם סוף כל סוף,‬
‫נכנסתי וראיתי שאימא שלי מכווצת כולה בכורסה שלה וממררת בבכי.‬
‫בנוכחותה?‬
‫את רוצה לפגוע בכבוד אמך?‬
‫ממש פחדתי ולא ידעתי מה לעשות.‬
‫אז סתם עמדתי שם.‬
‫וכשהורידה את ידיה מפניה, יכולתי לראות‬
‫שהיו חבולים לגמרי, וגם הזרועות והצוואר.‬
‫היא הרימה את מבטה אליי בתחינה לעזרה.‬
‫לא ידעתי איך לעזור.‬
‫הייתי בת ארבע.‬
‫היא לא רצתה שאבא יכעס עליי.‬
‫אבל אחרי מה שנראה כנצח, עלה לי רעיון.‬
‫רצתי לשולחן האיפור שלה ופשוט לקחתי בקבוק משם.‬
‫ושפכתי את המייק-אפ הנוזלי על קצות האצבעות‬
‫וניסיתי למרוח אותו על פניה בטפיחות.‬
‫זה לא הצליח. ברור שלא.‬
‫אבל עוררתי בה חיוך.‬
‫ואז זו נהייתה למסורת בינינו. נכון, אימא?‬
‫עזרתי לה להסתיר הכול והיא לימדה אותי להתמקצע בזה.‬
‫מרוצה עכשיו?‬
‫- כמעט! - תמשוך חזק יותר!‬
‫כולן בסדר?‬
‫היי! זהירות!‬
‫זה שוב נסגר.‬
‫לא. לא.‬
‫מה קרה?‬
‫לאן הם הלכו?‬
‫- מה השעה? - לגמרי מאוחר מדי.‬
‫- עדיין אין קליטה? - לא.‬
‫נגור פה עכשיו, אז נחיה כמו שותפות וזהו.‬
‫איזו פינה נייעד לזרה?‬
‫זה לא כזה נורא, אימא.‬
‫נראה שכן, כי חשת צורך לספר המון‬
‫לידידה החדשה שלנו.‬
‫המסכנה הזו ביקשה כדור פיני‬
‫והצטרכה לשמוע על חיים שלמים.‬
‫זה בסדר. אני רגילה לתפקיד השופט...‬
‫את כנראה לא רוצה שאהיה אצלך.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫נו, זה היה כיף.‬
‫אם את חושבת שאני האימא הכי גרועה בעולם.‬
‫את חושבת שאת בוגרת כל כך‬
‫שאין לך צורך בי או בכל מה שאגיד.‬
‫אל תכניסי מילים לפי.‬
‫אני יודעת שאני מכבידה עלייך, ילדה.‬
‫אני אלך. אני פשוט אירשם למלון.‬
‫אם זה מה שאת רוצה.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫אני רק צריכה לשירותים.‬
‫לא, לא. רגע. רגע.‬
‫אנחנו לא מוכנים. לא...‬
‫ואם לא אדע שזה הוא?‬
‫היי, די.‬
‫אני לא רוצה להיות פה.‬
‫היי.‬
‫- אני לא יודעת מה אני עושה. - טוב.‬
‫מרגרט, תפסיקי.‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫אני יודעת. אני לא יכולה להפסיק.‬
‫מרגרט.‬
‫- די. - הצחוק לא עובר לי.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יכול. אני לא יכול.‬
‫לא. אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול.‬
‫זה לא הוא.‬
‫אז אני...‬
‫נתראה בקרוב?‬
‫כן. אה, לא. מצטער. אני לא יכול הערב. אני עסוק.‬
‫אה, לא. לא התכוונתי ל"בקרוב" באמת.‬
‫"בקרוב" בקטע של "בסביבה".‬
‫כן. לא, ברור. אני אהיה בסביבה.‬
‫אני אהיה בסביבה.‬
‫תהיה בחור טוב.‬
‫מה זה אומר?‬
‫פשוט תהיה בחור טוב.‬
‫כן, ברור שאני אהיה בחור טוב. כלומר...‬
‫סליחה, פשוט קשה לעכל את כל זה כרגע.‬
‫כן, שנינו צריכים קצת זמן כדי לעכל את זה.‬
‫כמו שאמרתי, בלי לחץ.‬
‫כן.‬
‫תודיעי לי מה החלטת?‬
‫כן.‬
‫לבנדר.‬
‫גברתי?‬
‫לבנדר מוצלח כמו ארז, אבל יש לו ריח טוב יותר.‬
‫נראה שזה קטע חדש.‬
‫אולי זה קטע ישן.‬
‫זה יסלק את העשים.‬
‫מה את עושה?‬
‫את לא רואה? יורד מבול!‬
‫הרפריט! השתגעת?‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫כל המים נכנסים!‬
‫תסגרי את החלונות!‬
‫פורי, תסגרי את החלון.‬
‫פורי, תסגרי את החלון!‬
‫את לא רואה?‬
‫זה בסדר. זה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תרגום כתוביות: מירן קראוס‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬