ДІМ
Я все думала про тебе.
Про те, як ти, що робиш.
Чесно кажучи, не знаю, чи хотіла, щоб у тебе було все добре.
Але я рада, що ти відповіла мені.
Я не знала, чи ти досі в Гонконзі, чи…
Ми з Кларком переїжджаємо в Штати. Мусимо,
заради дітей.
Вони повинні жити далі.
Гадаю… ми всі повинні жити далі.
Навіть ти.
Що?
Співай.
- Я її не знаю. - Ти мусиш.
Знаєш, я ніколи так не почувалася кореянкою, як у Гонконзі.
Це перше, що кажуть твої друзі про мене.
«Це дівчина Чарлі, вона кореянка».
Думають, це круто.
Кореянка і кореяно-американка —
зовсім різні речі.
Принаймні ти щось знаєш про Корею.
Ти чула про протестувальників?
Лі Хань Йоль і Пак Чон Чхоль?
Вони так надихають.
Не знаю. Квінс доволі далеко від Південної Кореї.
Вони просто хочуть познайомитися.
У Штатах це вважалося б мікроагресією.
Ви, американці, такі чутливі.
Я надто чутлива?
Хочете води?
- Так, прошу. - Щойно отримали свіжу поставку.
- Дякую. - Я піду. Треба поговорити з босом.
Тобі справді треба йти?
Я давно не виходила на зміну, що дивує.
І робить мене бідною.
Бувай.
Давай.
Пройдуть місяці, перш ніж виконають наші вимоги.
Ви очікуєте, що рішення приймуть найближчим часом?
Ну, я не можу цього сказати.
Розкажіть про нещодавній арешт.
Слухайте, особисті жертви завжди є там, де хтось має зайняти чітку позицію.
Наше покоління зараз найбільш відповідальне.
Ми маємо боротися…
Мерсі!
Заходь.
Я отримала повідомлення. Усе добре?
Нема часу тебе няньчити, тож скажу відразу.
На тебе є скарга.
Хлопець з вечірки у Триґантері?
Він обмацав мене, коли я подавала ендивій.
Я маю подати на нього в суд.
І правда випливе.
Точно.
Подзвонила клієнтка і сказала, що в гостя зникли гроші.
Вона чітко тебе описала.
Чітко? Що вона сказала?
Вона знає твоє ім'я.
Що? Як?
Тобі пощастило, що вона не звинувачує.
Але я не винна.
Це так нечесно. Де мені заробляти?
Мені ледь вистачає на оренду.
Мама скоро приїде до мене, і мені страшно.
Я просто хочу розповісти їй щось хороше.
І не можу.
Іноді я шукаю новини з жахливими історіями
про серійних убивць чи дітей, що випали з вікна,
покинуті мамами-підлітками,
чи про жінку, що тримала шимпанзе
і приспала її перед приходом друга,
але мавпа погано зреагувала на ліки
і розірвала другу лице.
Гадаю, мені стає краще
від читання про весь хаос,
про всі жахіття, що стаються навколо.
І я вдаю, що живу не так погано.
І скоєне мною не таке погане.
Може, мені від цього не так самотньо.
Рада, що з босом усе гаразд.
Точно не хочеш?
Добре.
Я з'їм усі.
У тебе великий апетит.
Неправда.
Гарно. Мені подобається.
Ти була худорлява.
Значить, ти щаслива.
Може, спершу в душ?
Агов.
Ей, Мерсі.
Девіде? Що ти тут робиш?
Я намагався зв'язатися з тобою.
Можемо поговорити?
Що відбувається?
Він каже, що йому час іти.
Ти йому не подобаєшся.
Вибач, я Девід, до речі.
Чарлі.
Я телефонував і…
Вибач, ти не проти піти вперед?
- Ні, звісно. - Буду за хвилину.
Так.
Знаю, нам обом треба час, щоб розібратися.
Але я маю знати, що ти думаєш.
Раніше ти не дуже переймався.
Здавалося, що ти не хочеш мати діла з цим, зі мною.
Знаю. Я був козлом. Пробач.
Я щойно зрозумів, який це дар.
- Дар? - Так, дитина.
Чи ти вже…
Боже. Ти вже зробила?
- Що зробила? - Що?
Ні, не робила.
Ти вирішила залишити її?
Не знаю.
Мерсі, уже трохи пізно. Ти на четвертому чи п'ятому місяці?
У мене є ім'я й номер акушера, до якого всі йдуть.
Він у «Матильді».
Лікарню називають «Ріцом на Піку». Він найкращий.
Звісно, я заплачу.
Нічого.
- Тобі не по кишені. - Розберуся.
- Мерсі. Я тобі потрібен. - Не потрібен.
Я батько. Я маю право бути частиною наших рішень.
Маєш право? Ти впевнений?
Знаєш? Роби що завгодно.
Нарешті згода.
Я намагаюся чинити правильно, ясно?
Я навіть виписав чек, щоб тобі не було ніяково
через гроші і все таке.
Дякую. Але якщо я зроблю це, то зроблю сама.
Добре. Я просто відвалю.
Добре. Як хочеш.
Отже, це був Девід.
Я чула.
Треба повертатися на протест.
Чекай, я хочу поговорити про дещо.
Про того хлопця?
Ґаса?
Ні.
Ну, так ми зустрілися.
Хто?
Я з Девідом.
Він був там, коли зник Ґас.
Він був дуже добрий,
відвіз мене додому.
Якщо ти хочеш сказати, що ви раніше були разом,
усе добре.
Ні. Ні, ми не були разом. Це…
Це було не так.
Він одружений, і це було…
Я вагітна від нього.
Що?
Що, зараз?
Але я сказала, що не хочу його бачити.
Як довго ти знала?
Не знаю.
Кілька місяців.
Кілька місяців?
Тепер ти розумієш, про що я.
Це такий безлад.
Скільки б не бігла, я не пережену прокляття,
воно завжди поруч,
і все псується, перш ніж з'являється шанс…
Шанс?
Шанс бути щасливою.
Жити своїм життям. Бути вільною від цього.
Як ти можеш казати мені, що тобі не дали шанс?
Я не це мала на увазі.
Ти в усьому звинувачуєш прокляття, наче не маєш вибору в житті,
у власному щасті.
На відміну від багатьох людей у світі, в тебе є вибір.
Прошу, не йди.
Тобі так пощастило, а ти цього не бачиш.
У тебе американський диплом, американський паспорт.
У тебе є свобода.
Тепер ти вагітна від багатія-іноземця.
Чия це провина?
Його дружини? Вона частина прокляття?
Моя?
Чи річ у тому, що ти думаєш лише про себе?
Чарлі. Чарлі, я піду з тобою.
Чому?
Щоб усім хвалитися вдома, що ти протестувала?
Це не твоя боротьба й не була твоєю.
Ти туристка.
Це не впливає на твоє майбутнє. Ти можеш поїхати.
Ще одне благословення, яке ти не бачиш.
Чесно кажучи, я не думала про тебе.
Я могла забути про тебе, бо я тебе не знала,
і так було легше.
Поки подруга не сказала, як це негарно,
і я зрозуміла, що вона права.
Не уявляю, що ти думаєш про мене.
Як ненавидиш мене.
І ти повинна.
Я б теж була зла.
Гляньте, хто вдома.
Ти на вигляд стомлена.
Не користуєшся кремом для обличчя?
Він від зморшок.
То це нова кухня.
Не дуже нова.
Тебе п'ять років не було вдома.
Це твоя «тесла»? Чия це була ідея?
Твій тато її пригнав як подарунок.
Ти його заслужила.
Чорт! Я забула кінзу.
- Сходити? - Ні…
Консуело сходить.
Консуело!
Сходи в магазин і купи свіжої кінзи.
Порізати часник?
Не забудь, що завтра в нас Паат.
За одужання твого батька.
Хотіла провести його до операції тата.
Мамо, я не взяла індійського одягу.
Консуело поклала твої старі речі на горище.
Щось знайдемо там.
Давай, час іти.
Він дуже слабкий.
На все є час і місце, Гарпріт.
Йому не варто знати про розлучення.
- Мамо. - Він хворий.
Хвилювання може його вбити.
Будь чемною.
Чемною? Я не можу брехати. Він запитає про Девіда.
Гляньте, хто тут.
Він спить. Нехай відпочиває.
Йому шкідливо мати стільки шуму в палаті.
Ми йдемо.
Діти, ходімо.
Побачимося з татом, коли він прокинеться.
Ти знала, що вони тут будуть?
Звісно.
Ти їх уже бачила?
Ми обідали разом. Що думаєш?
Твій батько привіз їх з Делі.
Чесно, не знаю, що він знайшов у тій безсоромній золотошукачці.
Вона схожа на жебрачку
з автобусної зупинки в Батінді.
Що можна очікувати, коли ти продавала манго на ринку?
Мамо, годі.
Прошу.
У тебе такий смачний дал.
Коли навчишся його готувати?
Шкода, що не змогла поговорити з ним сьогодні.
Твій батько дуже змінився після хвороби.
Люди змінюються?
Не знаю.
Він став задумливим.
Йому точно є про що подумати.
Ти могла піти.
У тебе була робота. Ти забезпечила б себе.
Що це за життя?
Життя без токсичності.
Вибач, не говорю мовою Опри.
Привіт.
Я Сукі.
Це Фауджа.
Я знаю, хто ви.
Мама не хотіла їхати. Ми подумали, це гарна ідея.
Завжди хотіла побачити тебе.
Тато так тебе хвалить.
Мене? Він говорив з вами про мене?
Він завжди каже, яка ти успішна.
Звісно, він не розповідав мені про вас.
Я б не подумав.
Він точно був радий нарешті мати сина, якого так хотів замість мене.
Він хороший.
Гадаю, вас виростила інша людина.
Я знаю, що тату було важко в Америці.
Він казав, що йому було страшно. Він не міг себе контролювати.
А який контроль був у нас?
Даруй?
Забудь.
Він дуже любить тебе. Ти маєш це розуміти.
Поглянь, хто прийшов!
Блудна дочка вернулася.
Вона приходила вчора, але ти спав.
Ти тут, дитино?
Привіт, тату.
Я візьму кави. Надолужуйте пропущене.
Усе добре? Знервований?
Стало краще, коли ти прийшла.
Давно не бачилися.
Вибач, що не приїхала.
Я розумію.
Як Девід?
Він…
Йому шкода, що він не приїхав.
Ясно.
Ти бачила Фауджу й Сукі?
Так.
Вони хороші діти. Сподіваюся, ви подружитеся, як мене не стане.
Ти побачиш, як добре мати родину.
Ти так нас бачиш? Родиною?
Звісно. Моєю родиною.
Діти — Божий дар для чоловіка.
Вам із Девідом ще не пізно…
Насправді я вагітна.
Боже мій.
Я берегла новину для тебе, і ось вона.
Ти знаєш, чи це хлопчик?
Так.
Це хлопчик.
Доню. Це прекрасно.
Дякую за цю щасливу й багатонадійну новину.
Вони готові, містере Сінг. Якщо ви готові.
Хлопчик. Яке благословення.
Дякую за чудову новину, доню. Це надає сили.
Тату.
Хочу, щоб ти знав,
що моя дитина ростиме, знаючи, яким був її дідусь.
Це найбільше моє бажання.
Я все розповім йому про тебе.
Як ти зламав мамі щелепу на День матері
і як скинув її зі сходів,
і як їй не підходили каблучки, бо ти зламав усі її пальці,
і поки ти був люблячим татом в одній родині,
я вдома прикладала лід до її синців на лиці.
Хай там що каже інша сім'я,
я не забуду. І не пробачу тобі.
Можете йти.
Авіалінії проведуть перевірку посадкових талонів і проїзних документів
біля виходів до літаків.
- Привіт. - Привіт.
Іди сюди.
Мені шкода через тата.
Ось.
- Дякую. - Так.
- Як твоя мама? - Знаєш, вона…
Бріндер?
Так. Ходімо.
Радий, що ти подзвонила. Я хвилювався за тебе.
Що…
Гілс?
Я вбила батька.
Боже, я ніколи собі не пробачу.
Ні-ні. Я його вбила. Девіде, я вбила його.
- Я вбила батька! - Може, підемо в машину?
Поговоримо там, добре? Гаразд?
- Добре. - Усе добре.
Я наче дивилася на себе, як замучений дух,
поки говорила речі, які не контролювала.
Ні. Знаєш що? Я контролювала.
Якщо бути чесною…
Я наче не могла припнути язика.
Я не хотіла, щоб він помер, не почувши.
Не витримувала думки про це.
Бляха.
- Ти сказала, що ми розлучені? - Ні, не було часу.
Я була надто зайнята, вбиваючи його словами.
Облиш.
Я втомилася гніватися.
Так.
Як вона? Твоя…
Мерсі?
Можна запитати?
Коли ти сказала, що не хочеш дітей,
ти мала на увазі, що не хочеш зі мною чи…
Ні, звісно, ні.
Ти так подумав?
Так, Мерсі не хоче моєї допомоги.
Не хоче мати діла зі мною.
Вона може передумати, ти не знаєш.
Ти можеш лише бути хорошим.
Вона теж так сказала.
Що я маю бути хорошим.
Бо це правда.
Це як…
Я намагався з'ясувати, ким можу бути після тебе,
а тоді сталося все це лайно.
І… Я не мав часу подумати…
Ти ж не просиш мене співчувати тобі?
Ні. Звісно, ні.
Чорт.
Добре, може, це дивно,
але коли я бачився з Мерсі, вона просила твій номер.
Це було б…
Звісно.
Правда?
Я не знаю, що далі.
Я завжди вважала Девіда своїм домом.
Ми так говорили.
«Де б ми не були, поки ми разом…»
- Побачимося в районі? - Так.
- «…ми вдома». - Дякую, Семе.
Лос-Анджелес — точно вже не дім.
Повернення назад це показало.
Хіба я можу розповідати про втрату?
Принаймні я одужаю.
Звісно, мені страшно, але…
Кажуть, що не можна відкрити нові землі
без сміливості втратити з очей берег.
Хочу вже вибрати колір.
Було б добре, мем.
Я багато думаю про це.
Про рух уперед.
Добре.
Далі.
- Сюди? - Так. Гаразд.
Не озираючись назад.
Без опору розчистці окупованої території, але не вказує…
- Не їзди тут… - Добре, мамо!
…що стане наступним кроком руху Оккупай.
У фінансовому районі Гонконгу ситуація стабілізується
після усунення й арешту ста продемократичних протестувальників.
Поліція, озброєна бензопилами й екскаваторами,
знесла табір біля урядової будівлі,
саме в серці кампанії.
Більшість протестувальників покинули територію тихо й мирно,
не чинивши опору.
Однак, як повідомляє Ґабріель Ерлс, деякі непокірні активісти лишаються.
Територія біля будівлі уряду Гонконгу до четверга була…
Любий…
…в основі боротьби продемократів.
- У мене є справи. - Добре.
У мене бронювання на ім'я Марґарет У.
Дякую.
Смачного вам.
Знаєш, що протилежне розмові?
Не слухання. Очікування.
То ти просто чекаєш? Ти не слухаєш мене?
Просто це дуже дивна розмова,
і тут повно ніякових пауз.
Ти вагітна.
Не знала, як сказати.
Я знала.
Справді?
Як?
Люди говорять. Гонконг малий.
Як Дейзі та Філіп?
Вони не знають, що я з тобою зв'язалася.
Чому ти зі мною зв'язалася?
Не знаю. Може, перепросити?
Я теж маю вибачитися.
Чому?
За роботу.
Я тебе звільнила.
Це була ти.
Ти збрехала, що я крадійка.
Зараз це здається жалюгідним, але тоді
я могла думати лише про це.
Я була ображена і зла.
Ти мала повне право засмутитися.
Вибач, що мої звинувачення вплинули на твій шлюб.
Вони не були особистими проти Девіда.
Я потребувала відповідей і хотіла знайти їх усюди.
Пробачте.
Думаю лише про м'ясо й молоко.
М'ясо й молоко.
Ти голодна.
Учора я лежала в ліжку,
і коли заплющила очі, на думці була куряча тушка.
Я так хочу їсти якусь плоть, що чую її запах.
Ти вирощуєш плоть.
Не диво, що мрієш про неї.
- Міс Кім, ходімо зі мною. - Так.
Мерсі Кім, 25 років.
Скажете дату останніх місячних?
У формі пусто.
Я зазвичай не стежу за цим. Більше від місяця до місяця.
Ясно.
Гадаю, нам скаже дитина.
Прошу, лягайте.
Ми відкриємо ваш халат.
Може, спершу повечеряймо.
Добре.
Чудово.
Розслабтеся.
Ви добре дбали про себе?
Фолієва кислота?
Пренатальні вітаміни?
Апельсиновий сік у «Викрутці» рахується?
Ні.
Ми зробимо заміри й визначимо, на якому ви тижні.
У вас чималий строк.
Ви не були в лікаря?
Я збиралася.
Ви маєте почати вживати добавки.
Ось ваш малюк.
Це мій малюк?
Так. Я б сказав, що ви десь на 23-му тижні.
Я не відчуваю, але він точно рухається. Це так дивно.
Усе гаразд, добре, що ви молода.
Багато жінок вагітніють надто пізно.
Хочете дізнатися стать?
Дуже довго я хотіла тебе стерти.
Просто хотіла, щоб тебе не існувало,
а ти приносиш щось у світ.
Іронічно, так?
Ти колись думала забрати мою дитину?
Бо я думаю про це постійно.
Не кажи так.
Навіть не думай.
Я відчуваю, що в боргу перед тобою,
що забрала в тебе так багато.
Я не зможу це виправити.
Я хочу щось тобі дати.
Ти не хочеш дитини?
Хочу.
Але не хочу все їй зіпсувати.
І зіпсую.
Це дівчинка.
Мені вже за неї страшно.
Будь ласка, увага. Пасажири…
…зверніть увагу, що вихід на посадку змінився на…
Мерсі-а!
Привіт, мамо.
Це що таке?
Знаєш, я набрала кілька кілограмів.
Мійон-а, ти…
Гладка, я знаю.
Не жартуй! Ти не гладка! Ти вагітна!
Боже. Он воно що?
А я думала, це все той дімсам.
От дівка!
Як?
Коли?
Хто батько?
Чому ти не сказала раніше?
Хотіла сказати особисто.
Ходімо, люди дивляться. Давай.
Коли малюк народиться…
я готуватиму тобі мійок-гук для годування груддю.
Треба сходити купити бичачий хвіст.
Тобі потрібен колаген.
Мамо, це занадто. Не купуй іще їжі.
Тут уже нічого не поміститься.
Це тимчасово.
Погляньмо на твої речі, побачимо, що взяти з собою, а що викинути.
Я допоможу.
Взяти з собою?
Так, у Нью-Йорк.
Я куплю тобі квиток.
Можемо полетіти разом.
Я не полечу, мамо.
Не полетиш?
Звісно, полетиш.
Мені тут мало місця.
Хто тебе просив лишатися?
А хто про тебе подбає?
Ти досі не сказала про батька…
Тому, гадаю…
Можна нічого не чекати від нього?
Я так і думала.
- Дейзі, ходімо! Дейзі! - Давай, Чонсі. Ходімо!
- Філіпе, де твоє худі? - У портфелі.
- А де портфель? - У мене, мем.
- Давай! Ти запізнишся на літак. - Мої навушники зламалися.
Давай, нам час іти. Ми запізнимося.
Чонсі нічого не їв і не пив, так? Нічого.
- Добре. У тебе є його іграшка? - Так.
Ким ми себе вважаємо?
Кожна з нас
думає, що застрахована від трагедії.
Я не можу уявити дня без неї.
- Коли я не пригадую… - Годі.
Ти не повинна карати себе.
Ти нікого не зраджуєш, намагаючись жити краще.
У перші дні після зникнення Ґаса я божеволіла від болю.
Болю, який неможливо уявити.
Я хотіла померти.
Але не могла,
бо мала жити далі, щоб знайти Ґаса.
Знаю, важко уявити, що знову відчуватимеш щось, окрім болю.
Але ти можеш.
Ти виживеш.
Я повинна, для Дейзі та Філіпа.
Коли в голову лізуть темні думки…
Ти вирішуєш, чи піти з ними на дно…
Чи встати…
Почистити зуби…
Відкрити штори.
Пройтися.
І ти дивишся на дітей, які в тебе є…
І наспівуєш.
Щоб тиша не тиснула на тебе.
Порадьте, як годувати груддю.
- Ессі, де моя жуйка? - У портфелі.
- Ні, я дивився, її нема. - Вона в портфелі.
Ессі, нам треба жуйка, інакше вуха закладе.
- Котра година? - У сумці Філіпа.
15 хвилин, усе добре.
Скільки ще? Аеропорт величезний.
Не лінуйся, Дейзі.
Лінива Дейзі!
- Лінива Дейзі! - Боже.
Філіпе.
- Мовчи! Тату, ти чув? - Філіпе! Годі!
Ти казав, що тобі ноги болять.
Бо я подряпався на футболі, а не через лінощі.
Може, ти просто не вмієш грати!
Діти!
Коли ти їдеш?
Зарано.
- Який великий літак. - Так, величезний.
Це оголошення…
- Це наш літак? - Так.
Дім піде вам на користь.
У мене немає дому без Ґаса.
- Ти біля туалету. - Агов.
Чому це я біля туалету?
- Я не сяду посередині. - Вже посадка.
- Чому? - Можемо помінятися.
Марґарет.
Що таке?
Я не можу.
Мамо?
- Агов. - Мамо?
Добре.
- Не можу його покинути. - Знаю.
Я знаю.
- Розумію. - Що?
- Не можу. - Чекай.
Усе добре.
- Усе добре. - Мамо, що ти…
- Я люблю тебе. - Не можу.
Поверни його.
- Мамо, що ти робиш? Ходімо! - Мама зустріне нас удома, добре?
Побачимось потім.
Дейзі, я не можу його тут покинути. Не можу.
Ти найгірша мама у світі,
і я тебе ненавиджу.
- Дейзі! - Дейзі.
Я люблю тебе, мамо.
Посадка на рейс 819 до Лос-Анджелеса.
- Філіпе, час іти. - Тату!
- Не хвилюйся. - Ходімо!
Ви ще побачитеся. Гаразд?
Ессі.
Я розумію.
Бережіть себе. Добре?
- Привіт! - Привіт!
Саме те, що я хотіла! Ідеально!
- Дякую вам. - Він важкий.
- Я понесу… - Знаєте, я сама.
- Добре. - Так.
- Тримаю. Дякую! - Бувайте!
Дякую!
Жінка з килимом.
Вибачте.
Даруйте.
Проходьте.
Дякую.
Вибачте.
Дякую!
Даруйте.
Дякую.
Дякую. Даруйте.
Поїж комкуку.
Не сумуй.
Іди сюди.
Годі. Я в нормі.
Іди сюди!
У моєї дитини буде дитина?
Мамо.
Усе буде добре…
Мама поруч.
Не плач.
Ти маєш добре їсти для дитини.
Поїж суп.
Я принесу рис.
Я щомиті думаю про те, що накоїла.
Я щомиті думаю про тебе.
Я сподівалася на конкретну подію.
Немислимий прояв доброти,
прощення, яке все виправить.
Тоді я б мала дозвіл жити далі.
Але не існує дива, що може все владнати.
Потрібно жити далі, тримаючи біль у собі.
Біль стає частиною тебе.
І згодом ти не впізнаєш себе без нього.
Більше за все…
я хочу, щоб у майбутньому ти стала щасливою.
Щоб час від часу забувала про свій біль.
І я сподіваюся на власне щастя.
Заради доньки.
Заради себе.
Лише ми можемо вирішити жити далі.
Ми робимо крок за кроком…
Подих за подихом…
Наспівуємо.
Переклад субтитрів: Ірина Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський