EN CAPÍTOLS ANTERIORS...
Aquí tot és brut, refugiera.
Ja ho veuràs.
Crec que no els hauríem d'ajudar, són assassins.
Què ens proposes?
Ull per ull, dent per dent.
Vaja.
Van matar en Burt.
Si el teu pare fos aquí, faria el correcte.
Tot bé?
Tot allò de la Lucy i la porta
no ha agradat al consell.
Ja no soc el portaler.
Necessito el cap, és l'única manera d'alliberar mon pare.
No pot tractar la gent així.
Per què no?
Per la regla d'or.
L'Erm té la seva pròpia regla d'or:
"Sempre et desviaràs del camí per qualsevol collonada."
CLÍNICA WESTSIDE
Roger!
Em dic Roger.
Em dic Roger!
Roger.
Roger. Em dic Roger.
Em dic Roger.
Hola, Rog.
Hola.
Quina sorpresa veure't.
També vols la recompensa, oi?
Sí.
Merda.
Com et trobes?
Ja ho saps,
és tot molt complicat.
Els pellsuaus poden ser molt desagradables.
Tu n'has aconseguit una.
Et converteixes?
Sí, pot ser.
Pot ser.
Escolta.
Per casualitat no tens cap flascó, no?
Només una miqueta, per tornar a ser el d'abans.
T'ho compensaré.
Ho sento, no em queda res.
D'acord, no passa res.
Però potser tu i la teva amiga pellsuau...
hauríeu de marxar
abans que empitjori.
M'he comportat.
Fa 28 anys que estic així.
Cony!
No és tant com tu.
Tu dures més que ningú.
Quan vas començar a vagar per l'Erm?
Fa molt de temps.
Són molts flascons.
Sempre he sabut guanyar-me bé la vida.
Digues,
recordes com era el menjar real?
Els macarrons de BlamCo.
Pastís de poma amb gelat.
Mare meva!
Pastís de poma.
La meva mare sempre posava...
Per què ho ha fet?
S'ha tornat boig.
Pari! No ho faci! Si us plau!
Ja sé que viure aquí és difícil, però no cal...
No cal que arribi a l'extrem de...
De...
Com has dit que et deies?
Lucy MacLean.
MacLean.
Bé, Lucy MacLean,
aquí no és tot melmelada i albercocs en conserva, maca.
A vegades un company s'ha de menjar un company.
Al meu refugi també ho hem passat malament.
A la gran plaga del 77
ens vam confinar, no podíem llaurar junts.
La gent moria de fam.
Fins i tot ma mare.
Mon pare va baixar als 60 kg
i mai va fer res d'això.
Què? De què riu?
No és el mateix el que la gent diu que ha fet
que el que ha fet realment.
Segur que el teu pare arribava primer a la barbacoa
i es posava un pitet amb un dibuix del cul del seu veí.
Com pot viure així?
No es cansa?
Una bona pregunta se'n mereix una altra.
Per què collons només treballo jo?
Vinga, refugiera.
Els filets no es tallen sols.
VOTA EN REG McPHEE COM A CAPATÀS
DEIXI QUE EN WOODY L'AJUDI EL CAPATÀS DEL FUTUR
- Bon dia, Woody. - Bon dia, Reg.
Que macos els cartells.
Gràcies, Reg. Els teus també m'agraden.
Hi ha hagut sort?
Li he preguntat de tot: qui és, per qui treballa,
per què els seus companys van raptar MacLean,
sota quin principi, si en tenen, es regeixen...
Res?
Dos-cents anys sense cap mena de contacte.
Per quines atrocitats deu haver passat.
- Què fa? - No...
Senyor, no ho faci. Es farà mal.
Ves a cagar!
Serà millor adormir-lo.
Per la seva pròpia seguretat.
Ja ho intentarem demà.
Ets aquí. Ja m'ho imaginava.
He fet pastís, per si en vols.
Recordo quan vas tastar el pastís de ruibarbre amb gelat.
Et va encantar el pastís.
Has vingut a parlar del que he dit a l'assemblea.
Per què creus això?
Ha molestat la gent.
Això no t'agrada.
A tu sí?
No ets l'únic que sent l'absència del teu pare.
La gent pateix, està desorientada.
La teva germana no hi és, així que ets l'últim MacLean.
La teva veu té més valor del que creus.
Em vaig amagar.
Durant l'atac em vaig amagar a un magatzem.
Això et fa enfadar?
Què hi fa?
Els nois normals
s'enfaden i tan sols pixen a la paret.
Si els llestos com tu s'enfaden...
Sort que no has vist fins on poden arribar.
Ves amb compte.
Només demano això.
Ara ho entens.
La teva regla d'or encara encaixa amb el que penses ara mateix?
Què és vostè?
Som el mateix, maca.
Només espera i ho veuràs.
On et penses que vas?
No aniràs enlloc.
Per fi ens coneixem, petita assassina.
No!
Això d'aquí
és el tracte més honest que hem tingut fins ara.
- Hola. - Hola.
Només passava per aquí a veure com estaves.
Podria estar millor, la veritat.
Primer perdo la Lucy i...
després la feina de portaler.
Ja.
¿Tu com portes la...
mort del pare del teu nadó nonat?
Com tu.
De fet, estava organitzant les coses d'en Burt
i he pensat que potser en volies algunes.
És clar.
Això és l'únic que queda d'ell.
Era un bon home, Steph.
De veritat?
És clar. Què vols que et digui?
A veure...
Cuidava bé les sabates.
Era de les poques coses que s'estimava.
Començava a parlar del manteniment de les sabates
i no parava fins que tothom marxava.
L'estimava moltíssim.
Aquells monstres me'l van prendre.
És horrible, els odio.
Seria un gran honor
si et quedessis les sabates.
Vaja.
Gràcies, Steph.
Doncs...
me les intentaré posar.
Perfecte. I això.
Burt.
Ai, Burt.
Burt.
No, deixa-t'ho posat. Així.
- És clar, ho sento. - Ja.
Què pensava?
Burt.
- Sí, soc en Burt. - Sí.
Estàs ben mulladeta.
Burt!
SÚPER SUPERMERCAT
Transacció.
Sí?
Flascons per dos mesos.
Ofereixo una dona, en perfecte estat.
En molt bon estat.
La valoració de l'estat requereix una avaluació física.
Faci-la entrar.
Què hi ha a dins?
Ara ho veuràs.
M'estàs venent?
Aquí fora també tens problemes.
És millor que provis sort a dins.
Ves.
- Benvinguda! - Què dimonis?
Dimonis? Aquí no hi ha cap dimoni.
Només un classe 4 de General Atomics International.
Això és el que soc. Vostè sembla una dona.
Escolti'm, em dic Lucy MacLean. Han segrestat mon pare i...
també m'han segrestat a mi.
És allà fora...
Vaja, ha perdut un dit.
Això no pot ser.
Ho hem de solucionar. Segueixi'm.
D'acord.
Disculpi el desordre. El temps passa volant.
Em vaig quedar sense sensors temporals a la Gran Guerra.
La setmana passada, crec.
Segui a la llitera, si us plau.
A veure, què tenim aquí?
Massa gros, massa podrit... Aquest servirà.
Quina sort que no li he de posar un dit gros.
Anem curts de recursos dactilars.
Doni'm la mà, si us plau.
Ara sentirà una punxadeta.
- Gràcies, és... - Vaja.
És molt amable.
Un peix se'm va menjar el cap i el necessito
- perquè mon... - Ja està.
Així millor, no?
- Gràcies, és... - De res.
...com si no m'hagués passat res.
¿Prefereix una gasa de fibra sintètica d'alta qualitat,
cotó natural o una barreja de cotó i fibra?
Té cotó de veritat?
És clar. Vostè no?
Gràcies.
Sap què?
La criatura que m'ha portat aquí...
No sembla contenta.
- No m'ha tractat bé. - De debò?
No segueix la regla d'or,
m'ha lligat del coll i he begut d'un toll
que crec que era pixum.
Que interessant.
I ara seré una esclava sexual.
Què? No, quin fàstic!
Tan sols li extrauré els òrgans.
Arriben les postres.
Hola, Norm.
Veronica.
Els donen pastís de gelatina?
Jo només obeeixo.
Què diria el teu pare?
Els donaria pastís ell mateix.
Sí, era un sant.
El vols?
Ningú ho sabrà.
Sí, el posaré a la nevera.
Què mires?
Un assassí engabiat
pagant pel que ens vau fer,
el que vau fer als innocents del refugi 32.
No sé què planejaven els del refugi 32,
però no era res d'innocent.
REGISTRE DE COMUNICACIONS DEL REFUGI 33
El 31 i el 32...
ACCEDINT ALS ARXIUS DEL REFUGI 32...
ACCÉS DENEGAT
Norm, hola.
- Vols sortir una estona? - Sí.
CAMÍ CAP AL 32
Potser m'enredava, però un d'ells m'ha dit
que passava alguna cosa amb els del 32.
A mi això no em sembla divertit.
- I per què vens? - No ho sé, la veritat.
No deu ser perquè encara estimes ma germana
i jo te la recordo, no?
- Això està malament. - Vinga.
Mira això.
Molt, molt malament.
Ho veus?
Fos el que fos, va passar fa molt de temps.
ADMINISTRACIÓ
L'últim senyal biològic és de fa dos anys.
Hola.
Potser el ratolí ens dona la resposta.
Aquesta colònia de rosegadors és el paradís dels ratolins.
Aquí els ratolins gaudeixen de tota mena de comoditats:
tenen tot el menjar que volen i poden dormir on volen,
però la superpoblació és inevitable.
Els ratolins lluiten pel menjar i l'espai,
ara escassos.
Es mengen entre ells, desesperats per sobreviure.
Si ja eren morts quan van entrar els assaltants,
qui els va matar?
Sembla que es van ofegar entre ells.
No té cap mena de sentit.
SABEM LA VERITAT
GELAT BEN FRESC DE LES NOSTRES TERRES!
Lucy.
Amor, què fas aquí?
Martha. Em dic Martha.
Perdonin la interrupció, ha arribat la nova convidada.
Hòstia.
Què demanen, Txic-txac?
Seixanta flascons.
- En tenim seixanta. - Perfecte.
Opera-la ara, així ja la tindrem per la propera comanda.
Una gran idea, com sempre, senyor.
- Gràcies, Txic-txac. - Amb el seu permís...
És un bon robot.
D'on ha dit que és?
Mai hi he estat. Espero anar-hi algun dia.
Ja hi som. Anem per feina.
No volem fer esperar el seu soci.
Si us plau, no m'ho faci, això.
Necessito els meus òrgans.
No tingui por. Un petit txic-txac i haurem acabat.
No es mogui.
No li faré mal.
Ho sento.
Vostè... Perdoni... Puc ajudar-la...
Cap problema. Res. Estic content. Què?
Hola. Res. Aquí no hi ha cap dimoni.
ABRAXO DESEMBUSSADOR
Sempre a les seves ordres.
Les seves ordres.
Mans enlaire!
Feu el que us mano i no li faré mal.
És un robot, imbècil.
Com si prens un aire condicionat com a ostatge.
Però un aire condicionat mola.
Llavors sí que la faríem grossa. Però ja m'entens.
És clar.
Però ella també t'entén?
Sí.
Crec que sí.
Per això li he posat Abraxo a les xeringues.
Txic-txac, explica'ls què fa l'Abraxo a les persones.
Si la canonada està embussada,
Abraxo ho arreglarà d'una passada.
És altament verinós.
D'acord, pots marxar.
Jo sola no.
Ells també.
Moltes gràcies!
He dit tots ells.
Escolta, aquells... No ho entens.
No tingui por.
És lliure, marxi.
SALVATGE
Mare meva.
Què passa?
Hola, amic.
Adeu.
Martha. Em dic Martha.
Sí, es diu Martha.
No.
Martha. Em dic Martha.
Si us plau.
Sé que encara hi ha algú a dins. Parli'm!
Si us plau!
Senyoreta.
Puc fer res per servir-la?
No, gràcies.
Déu meu.
D'acord.
Queda clar que van perdre el seny.
Però com van entrar els assaltants?
MORT A LA DIRECCIÓ
Aquesta gent era boja. Si va quedar cap supervivent,
segurament ell mateix els va convidar a passar.
REGISTRE DE LA PORTA
ACCEDINT AL REGISTRE...
Diu que la van obrir des de fora.
No, per a això fa falta un Pip-Boy.
- En tenien un. - De qui era?
De ma mare.
Si no et prens això, et tornes com ells?
Així és com funciona?
Potser al final m'assemblaré a tu,
però mai serem el mateix.
La regla d'or, cabronàs.
Estàs de conya?
Us en donaria una mica, però...
...no esteu convidats a la festa.
L'HOME DE DEADHORSE
REI DE LA RADIACIÓ
Hi ha una lloa mexicana que diu: "Feo, fuerte y formal."
Vol dir que era "lleig, fort i digne".
Doncs, Joey,
tu tens dos d'aquests tres atributs.
Espero que t'agradi el plom, comunista dels collons.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll
Supervisor creatiu Guillermo Parra