For 300 000 år siden,
da mennesker vandret på denne planeten for første gang, var livet enklere.
Du jakter, spiser, bygger bål, bygger et hjem,
finner en person, lager en familie.
Det var ingenting å velge, så det var ingenting å tape.
Bortsett fra livet under en fødsel
eller i et angrep av en sabeltanntiger eller noe.
I dagens Harlem tar vi 35 000 bevisste beslutninger hver dag.
Noen ubetydelige, noen langvarige.
Men nå og da
er det én avgjørelse på den ene dagen som forandrer alt.
Gjør vi en tabbe?
Vi burde ikke gjøre dette.
Hvorfor ikke?
Vi har så mye å gjøre før vi drar, ikke sant?
Vi flytter til Paris i kveld,
vi glemmer nok noe.
FEM ÅR SIDEN
Camille?
Kjære, du bekymrer deg for mye. Alt er unnagjort.
Ja, du har rett.
Selv om jeg glemte å gjøre dette.
Ja.
Vi vil ikke at du skal glemme å gjøre det.
Det lukter godt. Hva bestilte du?
Vent, har du lagd mat?
Med hva? Alt var pakket.
Ikke alt.
Jeg lærte av Iron Chef
at hvis du har egg, har du et måltid.
Hvor var du da jeg vokste opp?
Vi hadde aldri mer enn tre ting i kjøleskapet, og mamma hatet matbutikker.
Sa at de overveldet henne.
Jeg lurer på hvordan du kan være hennes.
Hun er spesiell.
For å si det mildt.
Hørte du fra henne?
Ja, hun sendte melding.
Så vi skal prøve å møtes igjen.
Hun kommer til byen i dag.
Det er ganske snart.
Ja.
Det er bra. Fint at dere møtes igjen.
La meg ta litt av denne maten,
for jeg har hundre avskjeder i dag, og denne sulten...
...har vokst seg stor.
Greit.
Nå er det møter.
Jennifer, si til Stephen
at Angie Wilson har lyttet til Power 105
i seks jævla timer,
og hørte ikke den sterke,
men kontrollerte vokalen til Flow Into You på lufta.
Og siden han ser ut til å like møter,
burde jeg kanskje bare stikke innom kontoret i ettermiddag
og ha en improvisert prat for å diskutere prioritetene hans.
Kjerring! Ha det!
Hallo? Noen av oss bor her!
Sett på Power 105.
Jeg bør høre meg selv.
Ja. Nei, selvfølgelig.
Det gleder oss å hjelpe deg med å unngå de skattene.
Ja, absolutt. Ha det.
Perfekt timing.
Jeg avsluttet en telefonsamtale
-med McDougall... -McDougall.
Jøss, jeg tenkte akkurat på ham.
Han kunne ta et lån,
-hvis du låser 3 %... -3 %.
Det regnes fortsatt som boligkjøp,
-selv om han... -Leier den ut.
Du og jeg er alltid enige.
Er det rart at jeg blir kåt
av å høre kjæresten min snakke om finanser?
Hadde jeg gjort deg kåt om jeg ikke gjorde dette?
Hva?
Bank, bank!
Mor!
Datter. Fremtidige svigersønn.
Mamma?
Godt å se deg igjen.
Jeg ringer deg.
Greit.
Om du fortsetter å kalle ham svigersønn før han frir,
jager du ham bort.
Eller jeg manifesterer et ekteskap.
Det kan du gjøre.
Du kan ikke bare dukke opp her når du vil.
Beklager, Quinnie.
Jeg kan bare ikke motstå å se arbeidsjenta mi.
Se på deg i skjørtedrakten din.
Jeg elsker det.
Perfekt mann, perfekt jobb.
Gi deg, mamma.
Hvorfor kan du ikke feire suksessen din?
Jeg gjør det.
Jeg skal spise lunsj med en av de yngste VP-ene
i historien til JP Morgan Chase.
Jeg skulle ønske vi kunne spise lunsj, men jeg har så mye...
Unnskyld.
Ikke unnskyld deg for at du jobber.
En dag blir du direktør med hjørnekontor
og kan ta meg med på lunsj når som helst.
Avtale.
Ok, jeg drar.
Hils Camille og si bon voyage.
Men Paris, seriøst?
Hvorfor? Nei.
Ikke sant? Jeg skjønner det ikke.
Ha det, mamma.
Hvordan kan jeg hjelpe?
La oss se. Kvinner...
De installerer 40 % flere apper enn menn.
Hvorfor lager vi ikke flere for dem?
Si at noen har noe for kvinner.
-Ja... -Jeg har noe.
Det er en spesiell kalender
som påminner en kvinne 24 til 48 timer
før menstruasjonssyklusen starter.
Og det beste er
at den blir automatisk delt med mannen og kollegene hennes,
så alle vet når hun blir ei skikkelig hurpe.
Jeg kaller den Rød alarm!
Ja!
-Ja. -Ja.
Det er å tenke som en kvinne.
Det er så jævla støtende, selv når det er for kvinner.
Det er som om jeg ikke er der.
Så gi faen. Gjør noe annet.
Vi ansetter alltid hos Fierce.
Men dere betaler ikke.
Magasiner tar tid.
Og livet tar penger.
Jeg tjener knapt nok til husleia nå.
Og jeg kan ha en løsning på det.
Jaså?
Sjekk chipsen.
Hva?
Jeg gjemte den da du hentet servietter,
men jeg må tilbake på jobb, så...
Herregud! Er dette en...
Tyesha May Reynolds, vi har vært sammen i et år.
Det er ingen andre jeg heller vil dele livet med.
Vil du flytte inn hos meg?
Seriøst?
Ja, seriøst.
For alltid.
Ja!
Hei. Nå skjer det.
Hvordan kan jeg late som om du ikke drar
hvis du faktisk sier farvel?
PS: Denne paleo-dritten bør virke.
Du vet hvor vanskelig det er å få biff levert klokka ti om morgenen.
Det fungerer definitivt, du ser flott ut.
Jeg er akademiker. Jeg bryr meg ikke om det overfladiske.
Men jeg bør se bra ut.
Jeg hadde drept for brød.
Du har vel ikke et rundstykke eller en bagett i veska?
Pokker. Rundstykkene er i den andre veska.
Sett deg.
-Nå tar vi farvel. -Ja.
Og du er 100 % sikker på at du vil avbryte din akademiske karriere?
Nei. Dette er ikke et avbrudd.
Jeg har gjort arbeidet,
og jeg kan skrive avhandlingen hvor som helst,
og "hvor som helst" er tilfeldigvis Paris.
Så jeg kan være med Ian.
Camille...
Jeg overskrider alle grenser mellom student-lærer,
men jeg gjorde det samme...
...og jeg angrer veldig.
Da jeg var på din alder, var jeg gift med to barn.
Jeg satte utdannelsen på vent,
målene på vent mens han studerte til lege.
Så var han turnuslege, og jeg hadde grusomme jobber
så vi kunne klare oss.
Kinko's, jeg jobbet på Red Lobster.
Jeg liker faktisk Red Lobster.
Selvmord hadde virket overflødig.
Og han kjørte ikke engang barna på skolen.
Vi bygde et liv, så jeg tok meg sammen
til han ble tatt av en av de andre turnuslegene.
Blond, pupper store som kanonkuler.
Ian er ikke sånn.
Historien er full av kvinner som måtte begynne på nytt
fordi de måtte ofre for en manns drøm.
Ok, jeg sier ikke mer.
Du vet hva du gjør.
Bare én ting til.
Selv om du fortsetter med avhandlingen din,
og det er liten sjanse for det.
Det er tross alt Paris. Sex, croissanter...
Mennene der er så ekle at de er sexy.
Hva kan konkurrere med det?
Og selv om du skriver, kan du ikke være hjelpelærer,
du kan ikke henge med fakultetsmedlemmer,
alt som er nødvendig for at du skal bli fast professor her.
Er ikke det drømmen din?
Jo.
Men jeg mener, se på deg.
Du klarte det fortsatt.
Men jeg er for gammel til å nyte det!
Du vil ikke dra når vi skal velge vår første kvinnelige president!
JEG ER MED HENNE HILLARY 2016
Det er ditt mest overbevisende argument.
Ser du?
Jeg kommer virkelig til å savne deg.
Jeg kommer virkelig til å savne deg også.
Du er den eneste som ikke irriterte meg.
-Dr. Goodman, hei. Jeg... -Nei!
Jeg orker ikke det tullet.
Ta vare på deg selv.
Til: Mamma - Hvor er du?
Jeg har vært her i en time.
Nå
Mamma - Hei Cam, ny plan. Jeg satte meg på feil tog.
Jeg må bare se deg når du kommer tilbake.
Nyt ferien din!
Hva forventet jeg?
At hun skulle skrive noe,
eller plutselig dukke opp og si farvel?
Jeg er så dum.
"Ha en fin ferie"?
Hun oppfører seg som om det er en liten tur.
-Camille? -Hva?
Det er greit at du fortsatt håper at hun dukker opp.
Takk.
Jeg er her for deg.
Det vet du.
Takk for at du er alt hun ikke var.
Neste?
Mål?
Paris.
Ja. Paris.
Det blir et fantastisk eventyr.
-Vent til du ser hva jeg har planlagt. -Oi!
Hva er "oi"?
Dette utløper om 5,5 måneder.
Jeg fornyer det i posten.
Du kan ikke dra når det utløper så snart, uten visum.
Har du visum?
Du sa at du ikke trengte det.
Jeg trodde en utløpsdato betydde en utløpsdato.
Så hva gjør vi nå?
Vi må på det flyet og være i Paris innen mandag.
Jeg er på deres side. Jeg synes nasjonale grenser skal fjernes,
til fordel for et selvstyrt, statsløst samfunn, uten vilkårlige lover.
-Hva faen er det? -Hva?
Men du må fornye passet ditt.
Dette føles rart.
Det er som om hjertet vårt mangler.
-Så sært. -Kutt ut.
Jeg tror hele tiden at hun kommer.
Vi kan dra og overraske henne.
Det burde vi.
Sjåføren kan kjøre oss.
Kalte du ham "sjåfør"?
Vi sa farvel til henne ti ganger i går.
Og vi lovet henne et rent brudd sist.
-Men hvem ber vi om råd nå? -Ja.
Hallo? Meg, så klart.
Jeg er klar til å bli Camille 2.0.
Jeg har på meg lyttehåret.
Ok, nye Camille.
Dere vet at jeg ikke trives i denne jobben, ikke sant?
Ja, det vet vi.
Tye, det er frekt.
Ingen ba deg ta den drittkjedelige jobben.
Jeg ser Ian gå etter drømmen sin,
og jeg er sjalu.
Burde jeg også gjøre det?
Er det sprøtt å forandre noe så plutselig?
Jeg forstår deg.
Jeg går gjennom det samme!
Melissa ba meg flytte sammen med henne.
Herregud. Det er utrolig!
Hurra, kjærlighet!
Men hvordan kan jeg forplikte meg til noe uten å lukke døren?
Hva? Hvilken dør?
Ingenting.
Jeg mener, burde hun slutte?
Bør jeg flytte inn?
Hallo? Nye Camille?
Det driter jeg i.
Power 105 spiller ikke singelen min.
Det er det vi burde snakke om, kjedelige kjerringer.
-Vi er på egen hånd. -Ja.
Så, som Camille,
sier jeg la oss gjøre det vi er mest redde for,
uansett risiko.
RINGER BJ BRANDON J.
Hallo?
To ganger på en dag? Hva skjer?
Mamma, jeg ba deg komme hit
fordi jeg ville si at jeg...
...sa opp jobben min.
Hva gjorde du?
Jeg sluttet.
Etter at jeg dro?
Jeg måtte. Beklager. Jeg var ulykkelig.
Jeg er målløs.
Fikk du en annen jobb?
Nei, ikke ennå.
Men jeg har spart penger, så jeg klarer meg en stund.
Hvorfor sluttet du uten ny jobb?
Fordi... jeg vil starte min egen bedrift.
Nei!
Jo, mamma.
Nei. Jo.
Jeg skjønner det.
Du var glad i meg fordi
du fikk en sjanse til å skryte av meg
til alle vennene dine om VP-jobben min hos Chase
og min fine kjæreste.
Men mamma, jeg hatet den jobben.
Det er ikke kallet mitt.
Skam deg.
Og så det er sagt...
...jeg er glad i alt ved deg.
Du er barnet mitt.
Og jeg likte den jobben, eller hvilken som helst jobb,
fordi du forsørget deg selv.
Du tjente dine egne penger.
Du vil tilgi meg for at jeg påpeker ironien
ved at du belærer meg om å tjene mine egne penger?
Det er fordi jeg er avhengig av faren din for penger
at jeg var så stolt.
Jeg vet hva denne dynamikken gjør.
Jeg avskyr ham, han avskyr meg.
Vi elsker hverandre,
men pengene er alltid der.
Slik vil det alltid være med oss.
Mamma, nei. Jeg har en forretningsplan og startkapital.
Jeg har sett faren din gå gjennom dette,
før det lyktes.
Du trenger mye penger for å starte en bedrift.
Og når det blir vanskelig,
kommer du tilbake til oss,
og da vil ting forandre seg.
Tja,
når treningsstudioet mitt for barn lykkes,
godtar jeg unnskyldningen.
Og når du kommer og ber om penger, godtar jeg din.
Stephen? Hallo?
Svarer du ikke?
Hva faen?
Jeg ser deg.
Samme det.
Unnskyld at jeg ikke kunne svare
mens jeg håndterte oppløsningen av avdelingen min.
Vent. Oppløsning?
Avdelingen stenges.
Jeg vet hva det betyr.
Hvorfor har jeg ikke hørt om dette?
Les nyhetene. Vi går gjennom en fusjon.
The Shade Room er klar til å dekke
om Tamar får sparken fra The Real.
Ingenting om dette.
Så... hvem er min nye kontaktperson?
De beholder bare noen få utvalgte artister.
Jeg er utvalgt, kjerring.
Det er du ikke, Angie.
Du har ingen kontrakt lenger.
Hva faen mener du?
Hva skjedde med at jeg var stemmen til en generasjon?
Hva skjedde med å vise mørkhudete jenter at det er greit å ha Beyoncé-karrierer?
Det er over, Angie.
Nei! Flow Into You var nesten en hit.
Du sa selv at jeg skrev den sangen med sjelen.
Vi må... Vi må fullføre albumet!
Det er ikke noe album!
Ingenting blir en hit! Du burde ikke ha sagt til vår artistansvarlige
at han ikke visste hva han sa
og sluppet singelen du ikke skrev.
Ingen spiller Flow Into You
fordi ingen liker den.
Så slipp den andre.
-Få den i gang. -Ingen bruker mer penger på deg.
Du må være ute av rekkehuset innen dagen er omme.
Rekkehuset mitt.
Nei, selskapets rekkehus.
Og du er ute.
Og jeg sier det...
Nei. Ikke få meg til å ringe vakten.
Dere har råd til vakt nå.
Du er en løgner.
Vent til jeg gir deg inn i memoarene mine.
Riv ned fjellene
Rop, hyl og skrik
-Hva feiler det deg? -Slipp meg!
Jeg kan vente på deg og slippe deg av der du vil.
Hallo? Noen av oss bor her!
Når vi flytter sammen,
vasker vi fortsatt klær hver for oss. For mye bretting for meg.
Hva er det med deg?
Det er noe jeg må...
Jeg har aldri sagt dette til noen.
Du skremmer meg.
Nei, ikke noe skummelt.
Bare å flytte inn, og hvorfor det ikke kan skje med en gang.
Jeg må gi slipp på et gammelt liv før jeg kan hoppe inn i et nytt.
Jeg er enda mer forvirret.
Mel...
Jeg er...
...teknisk sett...
...gift.
Du...
Hva?
Ja, jeg vet det.
Selv ikke jentene mine vet dette.
Før college var jeg fortsatt i Georgia, og jeg ville ikke være det.
Og jeg ville ikke være homofil.
-Han heter Brandon... -Han heter?
-Ja. -Flott.
Det er dumt nå, men...
Jeg kjente ingen andre lesbiske.
Jeg trodde ikke det var mulig.
Og han var min beste venn gjennom videregående.
Og en dag hang vi, og vi klinte.
Mitt første kyss.
Jeg visste ikke hvordan det skulle føles. Det føltes så...
Ingenting.
Som om jeg satt på den andre siden av rommet
og så meg selv kysse en fyr som var grei nok.
Vi kunne gifte oss, jeg kunne være normal,
og all denne dritten jeg følte for kvinner ville...
Jeg vet ikke, jeg ville slutte med det.
Men det er selvsagt ikke slik det er.
Ting ble bare mer og mer intense.
Og jeg ville fortelle ham det.
Jeg prøvde en million ganger.
Men han var så snill.
Og alt han snakket om, var fremtiden vår og alt vi kunne gjøre.
Jeg orket ikke å såre ham.
Så du bare stakk av?
Og så meg aldri tilbake.
Trodde du ikke at han ble såret om du forsvant?
Jeg vet det.
Det er derfor jeg aldri har sagt det til noen.
Men jeg elsker deg, og...
Og jeg vil være ærlig, slik at vi kan gå videre.
Jeg beklager, Tye.
Dette er så jævlig sykt.
Du skjulte dette for meg?
Helt til nå?
Jeg hadde dårlig samvittighet.
Men ikke dårlig nok til å gjøre noe med det?
Det er mer enn bare egoistisk.
Hva skjer om du friker ut her?
Vil jeg våkne og du er borte?
Nei, babe, det...
Det ville aldri skje.
Ja.
Mannen din trodde sikkert det samme.
Jeg... Ja, jeg...
Jeg trenger timeout.
Timeout nå, eller...
Jeg må gå.
Vær så snill, ikke gjør dette!
Faen!
Dette tar evigheter.
Jepp.
Er du fortsatt sint?
Nei, jeg er bare sliten.
Jeg klarer dette alene.
Hvorfor drar du ikke hjem og sover?
Vi pakket sengetøyet. Fremleieren kommer i morgen tidlig,
det blir rart om jeg er der.
Hvis fremleieren kommer,
si til ham at vi drar med en gang vi har ordnet dette.
Han vil forstå at planer endrer seg.
Nei, Ian. Planer endrer seg ikke.
Folk driter seg ut, og det endrer planer.
Du har helt rett.
Men jeg har aldri hørt om noe slikt.
Hvorfor ha en falsk utløpsdato?
Et Google-søk kunne ha hjulpet.
Ikke uten grunn. Du visste det ikke.
Hvorfor er det opp til meg? Alltid?
Må jeg være ansvarlig så alle andre kan endre planer?
Moren min har alltid endret sine planer
uten å ta hensyn til meg.
Bare... Pust.
Jeg vil ikke puste!
Jeg vil holde meg til planen!
Bortsett fra at jeg plutselig forandrer hele karriereplanen.
-Faen. Er jeg moren min? -Bare moren din er moren din.
Hva om det var barnet vårt
du glemte å hente på grunn av endringer i planene?
Har vi barn nå?
Vet ikke, har vi?
Eller er barnevernet i ferd med å ta dem?
Camille.
Hvor bor vi?
Hos vertsfamilien.
-Hvor lenge? -Bare...
Hvor lenge er vi på noens gjesterom?
Garanterer kokken deg en jobb?
Du mister kontrollen.
Ja, for jeg orker ikke improvisering!
Neste?
Hei.
Vil du fremskynde dette?
Ja. Jeg har et fly å nå.
Hadde et fly. Vi mistet det fordi planer endrer seg.
Hvem sier du det til?
Det blir 1000,12 dollar for fremskyndet fornyelse.
Ett tusen dollar?
Jeg ante ikke at det var så dyrt.
Nok et "Google den dritten"-øyeblikk.
Bare gi henne kredittkortet.
Det er tomt.
Hva?
Hva har du kjøpt?
Vet du hva, det er greit.
Jeg ordner det. Som vanlig.
Belast dette med 600 dollar og resten på dette kortet.
Hvis det ikke går, belast 250 på dette
og resten på dette.
Og saken med beslutninger, de virkelig store,
er at de kan være så overveldende,
at noen ganger tar det et helt liv å bestemme seg.
Historien er full av kvinner som måtte begynne på nytt
fordi de ofrer for en manns drøm.
Eller noen ganger tar det en dag...
Hei. God tur?
Her endrer jeg plutselig hele karriereplanen min.
Faen. Er jeg moren min?
Og noen ganger på grunn av livet ditt...
Jeg orker ikke improviseringen!
På grunn av dagen...
Og jeg angrer så veldig.
...velger du...
Drosjen er to minutter unna.
Jeg drar ikke.
-...på et øyeblikk. -Hva?
Unnskyld.
Jeg vet at dette er...
Jeg kan bare ikke.
Vent litt.
Nei. Jeg var våken hele natta, og...
Det med passet var det beste for oss,
det ga meg en sjanse til å tenke.
Å virkelig tenke gjennom det.
Månedene det tok deg å bestemme deg, det var ikke...
Det var ikke tenking?
-Du hadde én stressende natt... -Ikke gjør det.
Jeg vet hvordan dette høres ut.
Jeg føler meg som...
Jeg drar tilbake til kaos fordi jeg er vant til det.
Kjære, Paris er ikke kaos...
Ikke for deg.
Du følger drømmen din.
Men hvor er jeg i den?
Du er den største delen av drømmen min.
Du er den...
Men å bare dra, å forlate livet jeg vil ha her.
Vennene, arbeidet, kvartalet mitt...
...det er ikke meg.
Så selv om jeg dro, hadde du ikke hatt meg.
Kanskje Paris-meg ville vært flott,
men jeg kan ikke forlate...
...alt for en ukjent fremtid med deg.
Du må gjøre det som er best for deg,
jeg må gjøre det beste for meg.
Hva med hva som er riktig for oss?
Vet du hva som er sprøtt? "Oss".
Det "oss" vi var,
tok slutt da du avsluttet livet vårt her.
Jeg trenger stabilitet, Ian.
Så du... Du blir ikke med, og du gjør det slutt?
Og det gjør vondt!
Men langdistanse og Skype
og ferier når vi har råd?
Det ville holde oss halvt i noe.
Og "oss..."
Og "vi..."
Vi fortjener mer enn det.
Så følg drømmen din.
Jeg håper det ordner seg for deg.
Du knuser hjertet mitt.
Jeg knuser mitt eget.
Tekst: Marte Fagervik
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg