Aquest programa conté llums intermitents que poden provocar crisis
a persones amb epilèpsia fotosensible. S'aconsella prudència als espectadors.
-Un cafè? -Ja ho crec. Gràcies, tio.
-Llest per a la setmana que ve? -Per?
El curs sobre evasió de superhumans. L'hem de repetir.
Entenc que calgui fer-ho, però quin rotllo.
A la policia entrenàvem cos a cos.
Si t'ataquen amb navalla, has d'estar llest,
però això d'ara és una altra història.
¿He d'aprendre a esquivar un paio
que dispara rajos làser amb els ulls,
que controla les ments o que d'un xut envia busos escolars a la lluna?
Així és la feina.
Et veig molt tranquil.
L'última vegada et vas fotre l'esquena i...
Hòstia, espera. No hi aniràs, oi?
Et tocarà fer-te fotre.
Estaré gaudint a Londres,
fent turisme, menjant hindú… Gaudeix del làser.
Estaràs fora tota una punyetera setmana?
Dues. Les vacances de Pasqua del Matt.
Li encanten els Beatles.
Vol anar a Abbey Road i visitar Apple Records.
Potser inclús podré anar a llocs que m'agraden a mi.
Hi aneu tots dos sols?
N'estàs segur, Steve?
Pensava que us odiàveu a mort.
No, el prefereixo viu.
El Matt ho ha passat malament, saps?
Però està cada vegada millor.
Amb el que em vas dir que feia? Els robatoris, les drogues...
Com l'has adreçat?
Bon dia. No ha sigut gens fàcil.
Quan la Molly i jo vam començar,
ell vivia amb el seu pare i estava descontrolat.
Era un imbècil rematat.
Ja vas veure l'ull morat que em va fer, però ja està superat.
Va plantar cara als seus fantasmes i... Collons, els va superar.
Jo no he fet mai una cosa tan difícil.
Estem molt orgullosos d'ell, de l'home en què s'està convertint.
Com que volia anar a Londres,
la Molly i jo hem estalviat per això.
Volíem demostrar-li que valorem el seu esforç.
Jo no tinc fills propis. No hi era quan ell va néixer.
No l'he ensenyat a anar amb bici ni a xutar.
Però d'aquí a uns mesos, quan el cridin en la cerimònia de graduació...
cridaran el meu fill.
Pren-te tot el temps que necessitis.
I si faig xocolata desfeta per animar el meu xicot?
Tu també em vens a plorar quan et donen carbassa, eh?
Però què...? Què ha sigut...?
Havíem de sortir dins!
No m'hauria d'haver fiat dels càlculs erronis d'un clon.
D'un clon? No soc...
El pla era aquest.
Si el president ens ataca, li mostrem que no està segur.
No hi ha prou de matar-lo. Ha de ser un espectacle.
Ho sabries si fossis l'original.
Déu meu, Déu meu!
Que agradable. Són com pessigolles.
Les prefereixo de més calibre.
Us ordeno...
Us ordeno que...
Què ens ordenes?
Mata'l i continua!
-El teu ull és tan reemplaçable com tu! -Jo soc l'original!
Steve, vigila!
Perdó per fer tard!
Red Rush, emporta-te'l.
Evacuació!
Ens ocuparem d'aquests dos quan hàgim acabat.
Ja seguim nosaltres.
Retirada! Ajudeu-nos a evacuar civils.
Sí, senyora.
Merda, correu!
La War Woman.
Va, ¿no podríeu mantenir-vos al marge
i deixar-nos matar el president? Feu festa avui.
No funcionem així, ho sento.
Això no és cap espectacle esportiu! Marxeu!
No!
No us separeu! No us separeu!
-Quiets. Ja esteu fora de perill. -Jo els agafo!
Són en un lloc segur.
-Tu, ocupa't del president. -Sí!
Perdoneu, normalment no vaig tan de pressa, però éreu molts...
Ai, no. Si un comença...
Perdoneu... No puc...
Ara que està despistat!
Aquesta planta sembla segura. Jo pujo i tu baixes.
Et tinc. Tot anirà bé. Ens en sortirem.
No. No.
I tu?
Darrere teu!
De res.
Emporta't aquests soldats!
Ja seguim nosaltres, és massa perillós.
Quan matem els Guardians de la Terra i el president,
ja no ens podrà aturar ningú.
Agafa'm la mà!
Ja el tenia jo.
Ja està.
No queda ningú, només nosaltres.
Evacuació acomplerta.
Ara ens podem centrar a aniquilar aquestes bèsties.
EL GOS ESPIRITISTA
Què vols, mare? Tardo un minut.
-No tinc ni un minut. -Mare!
No em queda sabó al bany. No exageris.
Els bolquers te'ls canviava jo. No tens res que no t'hagi vist.
Va, surt!
Com veuen, la situació és caòtica. Els bessons Mauler...
El pare està salvant la Casa Blanca.
-Tot sol? -Amb els Guardians.
Contra qui lluiten? Ah, els bessons Mauler.
Sembla que avui no esmorzarem junts. Quina llauna.
Mare, és la Casa Blanca. És important, no?
Total, ara la reconstrueixen dues vegades a l'any.
Si no és el Doctor Sísmic, és la Lliga dels Llangardaixos.
No crec que el president hi continuï vivint.
Arribo a hora! Vaig a la dutxa.
No corris tant. Vine aquí.
No em feu treure el flit.
Va, que et traurem aquesta disfressa.
I els límits, parella?
La porta del vàter no s'obre
i els pares no parlen mai de sexe davant dels fills.
T'hauries d'alegrar
de veure que els teus pares s'expressen amor amb passió.
No et queixis i prepara't per a classe.
No podíeu esperar que me n'hagués anat?
A la universitat.
Què tenies pensat? París?
Què et sembla aquella cafeteria de Berlín?
Em moro per unes salsitxes.
Aneu al Best Wurst? M'encanta aquell lloc!
Tu tens classe. Ja hi aniràs quan desenvolupis els teus poders.
Tu sempre el dit a la llaga, pare.
Qualsevol dia els desenvoluparàs, fill.
Fins i tot els viltrumites més tardans
els desenvolupen abans de fer 18 anys.
-Ja veuràs. -No li donis falses esperances.
Adeu! Passeu-ho bé!
Ja hi vaig caminant, per terra, a peu.
Bon dia!
És que volia eixamplar aquestes sabatilles noves.
Els Mauler han atacat la Casa Blanca. És de bojos.
-Ho he vist. -Que fort que els Guardians
els hagin deixat acostar-se tant al president.
Ni tan sols han entrat a l'edifici. I l'Omni-Man també hi era!
Ets un omni-maníac.
Sempre defenses els dèbils.
Ets dels Yankees, no?
A veure, està bo i tal. I amb aquest bigoti...
Perdona. Va, coses d'hetero: quedem per jugar al Clash Crash?
Vull aconseguir l'armadura de nivell 43.
No posis d'excusa la feina. No siguis així.
Has comprat còmics últimament?
Són cars.
El gos espiritista surt dues vegades al mes.
Quines cafrades t'agraden.
Para ja, Todd!
Au, va! Deixa't de jocs.
Sé que estàs boja per mi. M'ho ha dit la Marcy.
Sí, ets grandot i fort, no?
Ja veus que sí.
I creus que per això em pots assetjar?
T'estic parlant!
Que ets lesbiana o què?
Hòstia, tant de bo! Em deixaries en pau si ho fos?
Solta'm, que em buscaré una tia per morrejar-me.
Para. És el doble que tu.
Si tu et pots quedar mirant, jo no.
Sí que puc perquè no soc l'Omni-Man i tu tampoc.
Ja ho veurem.
Crec que l'Amber t'ha deixat molt clar el que sent, Todd.
-Com? De veritat, Grayson? -Mira...
Deixa'l en pau!
Què mireu?
Gràcies.
De res.
Pels pèls...
Ja tocava.
Una gran benvinguda per al meu fill preferit: he fet pollastre
i he escalfat autèntiques salsitxes alemanyes
que t'hem portat volant.
He tingut un dia bastant interessant.
Sento fer tard.
Ho juro per Déu: un drac atacava Hong Kong.
-L'he aturat. -Vaja, un drac, que bé.
El Mark estava dient que havia tingut un dia interessant.
Endevineu qui té per fi els seus poders!
N'estàs segur?
Bastant. He llançat una bossa d'escombraries a l'espai.
Que bé, fill! Que bé!
Si vols, podem entrenar demà.
Quina emoció.
De bon matí, Mark. Intenta dormir bé.
És clar!
D'acord, fill, escolta'm.
Se'ns farà una mica estrany, a tots dos.
Ja deus haver notat que no soc com els pares normals.
La mare i jo pensem que ja pots saber la veritat.
Pensem que ets prou gran perquè t'expliqui d'on vinc de veritat.
A milions de quilòmetres d'aquí, a l'espai exterior,
hi ha el planeta Viltrum.
És un oasi fresc i blau que està sol en un sistema solar semblant al nostre.
Vaig néixer en aquell planeta.
Els viltrumites som molt semblants als humans,
però podem volar, tenim supervelocitat i tenim una força extraordinària.
Quan ens fem adults,
marxem de Viltrum i explorem la galàxia.
Amb els nostres poders, ajudem mons menys avançats.
Em vaig oferir a venir a la Terra i ser-ne l'únic protector.
Així vaig conèixer la mare.
I després et vam tenir a tu.
Sé que és molt per processar de cop,
però ets mig viltrumita, fill,
i estàs creixent.
Començaràs a canviar d'aquí a uns anys, quan arribis a la pubertat.
Et sortiran granets,
faràs galls quan et comenci a canviar la veu,
et sortiran pèls en llocs estranys
i començaràs a desenvolupar els teus propis superpoders.
Com jo.
Superforça, supervelocitat, poder volar... Tot el lot.
M'entens?
Podré volar?
Sí, fill, podràs volar.
Podré volar.
No miris cap avall. Deixa de fer-ho!
No cauré.
Sortiré volant perquè puc volar.
I si encara no puc?
No, no, no. D'acord.
El pare sempre diu que és com un reflex: no cauré si no vull.
I, encara que caigui, potser no em faig mal o potser...
A la merda!
Merda...
Ai, mare!
No. Oh, no. No.
Molt bé.
6:00 VOL AMB EL PARE
Posa't uns pantalons i cap al cel, fill.
Vaig preparant el cafè.
És com quan camines, que ja no penses en l'equilibri.
De bebè, sí que hi pensaves.
Ara ets un bebè volador.
Centra't a mantenir-te dret,
a anar en la direcció que vols.
-M'entens? -Sí, crec que sí.
Doncs no ho sembla. Segueix-me.
No, no.
Volar et pot esgotar.
Volar és com tensar un múscul.
És millor que relaxis aquest múscul de tant en tant.
Fes servir l'impuls que has agafat per continuar avançant.
Com que no vols caure, és complicat relaxar-se.
És com pixar-te damunt a posta.
Què?
Com pixar-te damunt a posta.
Et passes la vida intentant evitar-ho,
així que deixar-te dur i pixar-te damunt
és gairebé impossible.
Com ho saps? Que ho has provat?
Voles molt bé per ser principiant.
Estàs cansat per practicar anit?
No canviïs de tema.
Aterra allà.
Afluixa.
Dic que aterris.
-Per què no afluixes? -No puc!
Para. Para!
Molt bé, aterrar has aterrat. Aixeca't.
Va, que provarem una altra cosa.
Ja m'hi vaig acostumant.
Doncs això no és bo. Intenta pegar-me.
-De veritat? -Sí.
Utilitza tot el cos.
Pots pegar-me amb el braç,
però si l'acompanyes amb l'espatlla, el maluc i les cames,
em pegaràs molt més fort.
Tardaràs a controlar-ho.
D'acord.
Nosaltres no tenim limitacions per moure'ns per l'espai físic,
per això volem.
No hem d'utilitzar els peus ni empènyer des del terra.
Ens podem impulsar en tot.
Podem crear la nostra pròpia força.
Bé.
Però intenta fer-ho així.
Com?
Pare...
M'has fet mal.
Ho sé, fill. No volia...
No volia pegar-te tan fort. Perdona.
Per què ho has fet?
Mark, si de veritat vols dedicar-te al mateix que jo,
has d'estar preparat per a tot.
Ningú va amb miraments de res.
Què? Ha anat molt malament?
L'he forçat bastant.
És el que necessita.
No t'has passat de la ratlla?
M'estàs qüestionant?
Què coi t'ha agafat?
No ho sé.
Perdona. Al Mark li han arribat els poders tan tard que no hi estava preparat.
Això ho canvia tot.
No puc evitar pensar que potser ens aniria millor la vida
si no els hagués desenvolupat.
Hosti, encara et fa mal la pallissa del Todd? Què passa?
No, estic bé.
D'acord, si tu ho dius...
Eh, el Mark Grayson!
I no veig l'Amber per aquí per salvar-te el cul.
Todd, fes el favor de no...
"De no..."?
"De no" què? Fotre't una altra pallissa?
O què? M'estàs amenaçant?
O vols que repetim el que va passar ahir, cagat?
Pega'm.
Va, pega'm tan fort com puguis.
Una altra vegada.
Una altra vegada. Més fort.
Monstre!
Tio, què t'ha passat?
Necessito desfogar-me.
Se n'acaba d'anar, Mark. Has perdut l'oportunitat.
Trets. On són els trets?
Allà.
Merda!
Hòstia!
Anem!
No fugis amb nosaltres, imbècil!
T'has de quedar i ajudar-nos a escapar!
M'heu dut perquè us protegeixi
i no ho podré fer si em disparen.
Calla i ajuda'ns a saltar la tanca!
Just el que volia fer.
Qui merdes ets tu?
Soc...
Encara m'ho estic pensant. Què em proposes?
"Capità que foradaré de banda a banda"?
Això costa molt de dir.
Més propostes?
I "Pega-surres"?
No, sona molt infantil. En què estàs pensant?
Estàs ridícul.
Anem-nos-en.
La veritat, crec que t'has saltat uns quants passos.
Doncs crec que me n'he sortit.
No t'ho deu semblar,
però has fet molt més mal del que calia.
Crec que no estàs preparat.
Pega'm.
-Què? -Que em peguis ara. Vinga!
No estava preparat, però ara sí. Puc aguantar-ho.
Va!
-No et penso pegar. -No m'havies pegat mai!
Em vaig espantar. No va ser per a tant. Ho puc aguantar.
-Ja ho sé. -No, no ho saps!
Creus que no en soc capaç.
Pega'm i veuràs com ho soc.
Si us plau, pare! Si us plau, pega'm.
Ai, fill.
Soc prou fort i soc capaç de fer-ho.
És el que sempre he volgut des que tinc record.
Vull fer el mateix que tu.
Vull ser com tu.
Ho seràs, fill.
Ho seràs.
Deixa'm compensar-t'ho.
Segueix-me.
Em portes de compres?
Sí.
SASTRERIA
Us ha vist algú?
Per qui em prens?
Perdó, perdó. Jo he de preguntar.
De dia faig vestits de mudar i de nit, supervestits indestructibles.
Soc l'Art Rosenbaum, xaval.
Encantat de conèixer-te per fi. M'han parlat molt de tu.
A mi també de vostè.
-Ton pare no t'ha parlat mai de mi, eh? -Doncs...
És adolescent. Encara sort si recorda el que veu al matí al mirall.
Espera, supervestits?
Me'n compraràs un? Vostè l'hi ha fet al pare?
És espavilat el xaval.
No pots anar en pijama tot el dia.
Ostres! Brutal!
Ja me n'ha fet un? És sorpresa?
Normalment, primer parlem
i després el faig a mida,
però en tinc un que et pot valer.
Què et sembla?
Doncs... El taronja i groc no m'acaben... És molt cridaner. Pare?
Te n'he vist de millors.
He d'intentar col·locar les coses que no tenen sortida.
M'agraden les ulleres, així no em molestarà el vent quan voli,
però m'esperava una cosa una mica més...
No ho sé, icònica?
Com és normal. És el que vol tothom.
Una cosa icònica, un símbol.
Una cosa que els nens dibuixin a la llibreta
mentre somien ser tan trempats com tu.
El que passa és que això costa molt de fer.
Mira, sent qui és ton pare,
estic disposat a deixar-m'hi la pell.
Però necessitaré que m'hi ajudis.
-Has triat ja com et diràs? -No hi he pensat gaire.
Doncs el nom ajuda bastant.
El Darkwing té les ales fosques
i el Red Rush és vermell i veloç.
Ho captes? Si em dones una pista, faré una cosa icònica.
Pensa-hi i torna a veure'm.
Mark?
Mark!
Mark?
Però què coi fas?
-Practico l'aterratge. -Sí, ja ho veig.
Ja, perdona pel jardí.
Cal que ho facis ara?
He de practicar, mare.
No sé aterrar bé ni volar de pressa. He de millorar.
Mark, has de dormir.
-He de practicar. -Ja és ben entrada la nit.
Demà tinc feina i tu tens classe.
Entra ara mateix.
Obliga-m'hi.
Això et fa sentir fort?
Saber que físicament no et puc obligar?
És el que necessites?
És important.
¿Recordes que, de petit,
parlàvem quasi cada nit abans d'anar al llit?
Em deies que un idiota s'havia ficat amb tu pels cabells
i jo t'explicava les meves coses de nena perquè et sentissis millor?
No podem parlar mentre recorres els núvols, però…
segueixo aquí.
Abans érem tu i jo,
i el boig del salvamons superpoderós de ton pare.
I ara sou tu i ell, i la normaleta de ta mare, que és avorrida i vella.
-Mare... -Tranquil, amor. Ho entenc.
Has d'oblidar la vida normal que tens amb mi
i acostumar-te a ser alguna cosa més, com ton pare.
Veus? Això és el que em preocupa.
No tinc res a veure amb el pare.
Jo soc més com tu. No tinc res d'especial.
Això ha sigut un cop baix.
Ai, mer... Ja saps el que vull dir.
Com podré estar a l'altura de tot el que ell ha fet?
Qui diu que ho hagis de fer?
No has de ser el gran Omni-Man.
Has de ser el gran tu.
I si el gran jo no és prou bo?
Mark, no siguis burro. Com no ha de ser prou bo el gran tu?
Gràcies.
Estimo molt la meva mare avorrida, normaleta i sense poders.
I jo el cap de suro del meu fill.
Sembles cansat.
Estic bé.
Suposo que tinc moltes coses al cap.
Ah, sí? Quines coses?
Segur que hi insisteixes si evito el tema, així que...
Tinc por, pare.
I si no en soc capaç?
-Ho sents? -Sí.
Prepara't.
-Estaves nerviós? -Una mica.
-Però l'has entomada. -Sí.
Ser superheroi no és gaire diferent.
Això és l'inici d'un llarg viatge per a tots dos.
Pel camí, hauràs de fer coses
que no voldràs fer o que creuràs que no ets capaç de fer.
No passa res per tenir por. És natural dubtar d'un mateix,
però, si ho superes i fas el que cal fer,
te'n sortiràs.
Seràs capaç de fer-ho, Mark?
Sí.
Fill, els nois de la teva edat es creuen invencibles
i això juga en contra seu, els fa imprudents.
La cosa és que tu ets diferent.
Tu sí que ets invencible.
Ja ho tinc.
Molt bé, xaval. A la feina!
Merda.
No trobeu que això us sobrepassa?
Acabo de foradar aquell edifici. Mireu!
Merda!
Tot a punt?
Qui...?
Val més que et rendeixis, perquè soc...
INVENCIBLE
Vull dir... És una persona freda.
Hauries de ser més amable amb ell.
Li deu resultar difícil fer amics.
Si té un munt d'amics! Però tens raó, intentaré...
Correu!
Us vull veure la por als ulls! La mateixa por...
Què és això?
Intentaré fer amistat amb ell.
Josef! M'ho havies promès!
Ai, merda.
¿Com hem de funcionar
si no puc fer ni que estiguis atent a una conversa?
Que estigui atent? Olga, si us plau.
Tu no veus les coses com jo.
Jo ho percebo tot ràpidament.
Una conversa de no res a mi em semblen hores.
És pura agonia.
Però amb tu és com un regal.
La teva veu és com música.
Ets una dona amable, compassiva i guapíssima.
Estic atent a cada paraula que dius.
Ho dius de veritat?
Sí.
Això és una...
Emergència dels Guardians. Ho sento.
Ho entenc. Ves-hi.
Faré pols Denver, Immortal!
M'autodestruiré i, amb mi, arrasaré la ciutat!
M'he folrat el vestit de plutoni...
En cas de dubte, cap a l'espai.
Per fi, una mica d'acció!
Holly, espera!
Connie, no em facis perdre més temps.
Són bones notícies.
Amb el llançament del Haven Storm 4.0,
la nostra quota de mercat hauria de pujar un 10 %.
Ens espera un any espectacular.
El nou Haven Storm havia de ser gratis.
No em preocupen els accionistes.
Vull un any magnífic per al món.
No fas ja prou per al món?
Ningú fa prou pel món.
Vinga!
Vinga! Ja hi ets ben bé! Tu pots!
Ho has aconseguit!
Merda! Perdó.
Bé, ja està.
Estàs bé?
Sí. Ho hem aconseguit.
No m'havia expandit mai tant.
Ha sigut intens.
Ostres, vull venir amb tu.
Va, que puc ajudar!
No, Nikki. La feina dels Guardians és massa perillosa per als nens humans.
Hosti...
Estàs genial. Això és.
Sí, així. Continua així.
Sí, sí. No et moguis.
Què és aquest xiulet?
Que ja ho tenim! Molt bé, equip!
Oberta.
-Sam. -Què?
El Darkwing.
Tranquil, no pot ser a tot arreu.
Per sort, no he de ser a tot arreu.
Només on em necessiten.
Sé el que hi ha en aquest edifici i qui ho vol.
Digueu-me per a qui treballeu.
Ens veus cara de traïdors?
Demà us ho tornaré a preguntar.
Wing Jet!
Darkwing, per què ens has fet venir?
Jo?
Ningú ha enviat l'alerta.
Mare meva, què ha passat? És dolent?
-Què? -Omni-Man!
No!
-No! -No!
Per què ho has fet?
Ai, no.
-Estàs bé? -Sobreviuré.
Algú el deu estar controlant. Ell no faria això.
És igual, és ell o nosaltres.
Doncs serà nosaltres.
Per què?
Subtítols: Tòfol Cabeza Cáceres
Supervisor creatiu: Guillermo Parra