Blikající světla užitá v tomto pořadu mohou u osob trpících
fotosenzitivní epilepsií vyvolat záchvat. Jeho sledování je na uvážení diváka.
-Kafe? -Jasně. Děkuju.
-Připravený na další týden? -Na co?
Trénink úniku před nadlidma. Potřebujeme nový certifikát.
Já to chápu, ale je to děs.
Ve sboru jsme pořád museli trénovat.
Abychom byli připravení třeba na útok nožem.
Ale tohle je něco jinýho.
Mám se naučit odkutálet stranou
od chlápka, který střílí z očí laserový paprsky,
ovládá mysl, nebo dovede vykopnout školní autobus na Měsíc?
To je naše práce.
Vypadáš hrozně klidně.
Minule sis hnul se zádama.
Sakra, ty tady ani nebudeš, co?
Vůbec ti to nezávidím.
Budu si užívat v Londýně.
Projdu se, dám si indický jídlo. Užij si popáleniny od laseru.
To budeš pryč celý týden?
Dva. Celý Mattovy jarní prázdniny.
Je posedlý Beatles.
Chce se podívat na Abbey Road a do Apple Records.
Když bude čas, zajdeme někam, kam chci já.
Vyrazíte jen vy dva?
Jsi si tím jistý, Steve?
Já myslel, že se nenávidíte se žhavostí tisíce sluncí.
Možná jenom sta.
Matt to měl těžký.
Ale dal se dohromady.
Vím, cos mi o tom klukovi říkal. Krádeže, drogy...
Jak se dal dohromady?
Dobré ráno. Nebylo to snadný.
Když jsme se s Molly dali dohromady,
bydlel u táty a dělal si, co chtěl.
Byl to vážně zmetek.
Viděl jsi, jaký mi udělal monokl. Ale už je to za náma.
Postavil se svým démonům. A taky je porazil.
Já nic tak těžkýho nikdy nedokázal.
Jsme na něj tak hrdí. Stává se z něj chlap.
Takže když chtěl do Londýna,
dali jsme s Molly dohromady peníze a poletí.
Chtěli jsme mu ukázat, jak si tý jeho snahy vážíme.
Já vlastní děti nemám. A neznal jsem ho, když se narodil.
Nenaučil jsem ho jezdit na kole a házet míč.
Ale až za pár měsíců přejde to pódium a převezme si diplom,
bude to můj syn.
Jen si pěkně odpočiň.
Co kdybych chlapečkovi udělal horké kakao, aby se rozveselil?
Jako bys nepřišel fňukat pokaždý, když ti nějaká holka nezavolá.
Co? To bylo...
Měli jsme být uvnitř!
Neměl jsem věřit pochybným výpočtům klonu.
Klon? Já nejsem...
Takový byl plán.
Prezident nás má za cíl, tak mu zničíme tu iluzi bezpečí.
Nestačí ho zabít. Musí to být podívaná.
To bys věděl, kdybys byl originál.
Bože!
Příjemný. Trochu to šimrá.
Já mám radši větší kalibr.
Přikazuji...
Přikazuji vám...
Co přikazuješ?
Zabij ho a pojď!
-Tvoje oko je tak nahraditelný jako ty. -Já jsem originál!
Pozor, Steve!
Promiňte to zpoždění.
Rudý blesku, dostaň ho pryč.
Evakuujeme!
O ty dva se postaráme, až vyčistíme oblast.
My se o to postaráme.
Stáhněte se! Pomozte nám s evakuací civilistů.
Ano, madam!
Sakra! Utíkejte!
Válečnice.
Nemohli jste si dát tentokrát pohov?
A nechat nás zabít prezidenta? Zasloužíte si den volna.
Promiň, to není náš styl.
Tohle není sportovní utkání! Zmizte!
Ne!
Držte se pohromadě!
-Nehýbejte se. Jste v bezpečí. -Mám je.
Jsou v bezpečí.
-Dohlédni na prezidenta. -Jdu na to.
Promiňte, obvykle nejsem tak rychlý, ale bylo vás tam tolik...
Ale ne. Začne to u jednoho a potom...
Promiňte, já nemůžu...
Teď! Dokud nedává pozor.
Vzduch je čistý. Půjdu nahoru, ty běž dolů.
Mám tě. Budeme v pořádku, dostaneme se ven.
To ne.
A co vy?
Za tebou.
Není zač.
Dostaňte odsud ty vojáky!
My to vyřešíme. Pro vás tu není bezpečno.
Až rozdrtíme Strážce Zeměkoule a zabijeme prezidenta,
už nás nikdo nezastaví.
Dejte mi ruku!
Já ho měl.
Vzduch je čistý.
Budova je prázdná, jsme tu sami.
Evakuace dokončena.
Teď se můžeme soustředit na ty dva surovce.
Co je, mami? Za minutu jsem venku.
-Nemám minutu. -Mami!
U mě došlo mýdlo. Uklidni se.
Kdysi jsem tě přebalovala, viděla jsem úplně všechno.
Tak už vypadni!
Jak vidíte, na místě činu vládne naprostý chaos...
Táta zachraňuje Bílý dům.
-Sám? -Strážci jsou tam taky.
S kým bojují? Dvojčata Maulerova.
Tak spolu dnes zřejmě neposnídáme. Škoda.
Je to Bílý dům, mami. To je důležitý.
Vždyť ho opravují dvakrát do roka.
Když to není doktor Seismik, je to Plazí parta nebo někdo jiný.
Prezident už určitě žije jinde.
Nejdu tak pozdě. Dám si sprchu.
Ne tak rychle, počkej chvíli.
Nenuťte mě vás odtrhnout.
Teď ti svlečeme ten kostým.
Chce to hranice, lidi.
Záchody mají dveře z nějakýho důvodu
a rodiče by nikdy neměli před dětma mluvit o sexu.
Měl by ses radovat,
když vidíš, že se rodiče vášnivě milují.
Neškleb se a připrav se do školy.
Nemůžete počkat, až odsud odejdu?
Na vysokou?
Tak co myslíš? Paříž?
Spíš jsem fandil té kavárně v Berlíně.
Mám chuť na jejich klobásy.
Vyrážíte do Best Wurstu? To místo miluju.
Ty máš školu. Až se v tobě probudí schopnosti, vyrazíš tam sám.
To je sůl do rány, tati.
Přijde to každým dnem, synku.
I ti nejpomalejší na Viltrumu se dočkají schopností
ještě před osmnáctými narozeninami.
-Uvidíš. -Jen ať si nedělá naděje.
Ahoj! Bavte se!
A já prostě půjdu po zemi po vlastních.
Dobré ráno!
Snažím se rozšlápnout nový boty.
Dvojčata Maulerova napadla Bílý dům. Šílenství, co?
-Viděl jsem. -Nevěřím, že Strážci Zeměkoule
je pustili tak blízko k prezidentovi.
Nedostali se ani do budovy. A byl tam i Všemocný.
Ty jsi takový Všemaniak.
Rád fandíš odpadlíkům.
Jsi fanoušek Yankees?
Jasně, je to fešák. A ten knír.
Promiň, tak jo. Hetero řeči. Zahrajeme si večer Clash Crash?
Snad najdu brnění level 43.
A nezačínej s tou blbou prací, nebuď takový.
Kdy sis naposledy koupil komiks?
Komiksy jsou drahý.
A dvakrát do měsíce vychází Psí seance. Celý léto.
Zajímají tě pěkný kraviny.
Nech toho, Todde!
No tak, nehraj si se mnou.
Vím, že jsi do mě blázen. Marcy mi to řekla.
No jo. Jsi velký silák, že jo?
To si piš.
A máš pocit, že díky tomu mě můžeš otravovat?
Nechoď pryč.
Jsi snad lesba?
Bože, kéž by. Pak bys mi dal pokoj?
Nech mě, jdu políbit nějakou holku.
Ne. Je dvakrát větší než ty.
Ty se na to možná dívat můžeš, já ne.
Já jo, protože nejsem Všemocný. A ty taky ne.
Uvidíme.
Amber ti jasně řekla, jak to vidí, Todde.
-Co? To myslíš vážně, Graysone? -Hele...
Nech ho na pokoji!
Co tak čumíte?
Díky.
Jo.
To bylo o chlup.
Už bylo načase.
Vítám svého oblíbeného synka. Upekla jsem nám kuře.
A taky jsem ti ohřála německou klobásu,
která přiletěla speciálně pro tebe.
Já jsem měl docela zajímavý den.
Omlouvám se.
Přísahám, že na Hong Kong útočil drak.
-Zastavil jsem ho. -Drak. Výborně.
Mark nám chtěl říct, jaký měl zajímavý den.
Hádejte, kdo má konečně schopnosti!
Víš to jistě?
Dost jistě. V práci jsem vyhodil pytel odpadků do vesmíru.
Synku, to je vážně skvělé!
Jestli chceš, můžeme zítra trénovat.
To je vzrušující.
Tak brzy ráno, Marku. Dobře se prospi.
Určitě.
Tak jo, synku, poslouchej.
Tohle bude trochu trapné. Pro nás oba.
Možná sis všiml, že nejsem jako normální tátové.
Chceme ti s matkou říct pravdu.
Myslíme si, že už jsi dost velký, abys věděl, odkud opravdu pocházím.
Miliony kilometrů odsud, v hlubokém vesmíru,
je planeta Viltrum.
Je to chladná, modrá oáza, osamocená v planetární soustavě. Jako naše.
Já se tam narodil.
Viltrumané jsou podobní lidem,
akorát umíme létat, jsme superrychlí a máme velkou sílu.
Když naši lidé dospějí,
opustí Viltrum a vydají se napříč galaxií
pomáhat méně rozvinutým světům.
Já se dobrovolně přesunul na Zemi, abych byl jejím ochráncem.
Tehdy jsem poznal tvou matku.
A pak ses narodil ty.
Vím, že je toho na tebe asi moc,
ale jsi napůl Viltruman, synku.
A dospíváš.
Až za pár let dojdeš do puberty, věci se začnou měnit.
Budeš mít akné,
tvůj hlas se začne lámat a měnit,
na zvláštních místech ti vyrostou chlupy
a objeví se tvé vlastní superschopnosti.
Jako u mě.
Supersíla a rychlost, schopnost létat a tak.
Rozumíš?
Já budu umět létat?
Ano, synku. Budeš létat.
Já budu létat.
Nedívej se dolů. Nekoukej tam!
Nespadnu.
Poletím nahoru, protože to dovedu.
Ale co když to ještě nejde?
Kdepak. Dobře.
Táta říkával, že je to jako reflex. Když nebudu chtít spadnout, nespadnu.
A i kdybych spadnul, třeba si ani neublížím, nebo...
Kašlu na to!
Sakra.
Proboha.
Tak jo.
6:00 LÉTÁNÍ S TÁTOU
Hoď na sebe kalhoty a letíme, chlapče.
Jdu udělat kafe.
Je to jako když chodíš a nemyslíš na držení rovnováhy.
Ale jako dítě jsi na to myslel.
Teď létáš jako dítě.
Musíš se soustředit, aby ses vyrovnal.
Soustřeď se na směr, kterým chceš letět.
-Rozumíš? -Jo, asi jo.
Nevypadá to tak. Poleť za mnou.
To ne.
Létání tě může unavit.
Rychlý pohyb je jako zatínání svalu.
Je lepší ten sval občas uvolnit.
Využij nabranou hybnost a nech se nést.
Jistě nechceš spadnout, takže bude těžký se uvolnit.
Je to jako si schválně načurat do kalhot.
Co?
Schválně se počurat.
Celý život se snažíš si nenačurat do kalhot,
takže když si do nich máš načurat schválně,
je to skoro nemožný.
Jak to víš? Kdo by to zkoušel?
To létání ti jde líp, než by mělo.
Trénoval jsi v noci? Proto jsi unavený?
Nezamlouvej to.
Tamhle přistaneme.
Zpomal.
Máme přistát.
-Proč nezpomaluješ? -Nemůžu!
Zastav! Ježíši, brzdi!
Dobře, to se taky počítá jako přistání. Vstávej.
Pojď, zkusíme něco jinýho.
Začínám si na to zvykat.
To není dobrý. Zkus mě praštit.
-Vážně? -Jo.
Použij celý tělo.
Můžeš dát ránu rukou,
ale když do toho zapojíš taky rameno, boky a nohy,
bude to silnější rána.
Chvíli trvá se to naučit.
Dobře.
My se můžeme volně pohybovat ve fyzickém prostoru.
Tak létáme.
Nemusíme se zapírat o nohy a tlačit do země.
Odstrčíme se od čehokoliv.
Vytváříme si vlastní odpor.
Dobře.
Ale zkus to víc takhle.
Jak?
Tati.
To bolí. Ublížil jsi mi.
Já vím, synku. Já ne...
Nechtěl jsem tě praštit tolik. Promiň.
Proč jsi to udělal?
Marku, jestli chceš vážně dělat to, co dělám já,
musíš být připravený na všechno.
Nikdo tě nebude šetřit.
Tak co, jak špatně to šlo?
Dal jsem mu dost zabrat.
Potřebuje to.
A nepřehnal jsi to?
Nevěříš mi?
Co to do tebe vjelo?
Já nevím.
Promiň. Markovy schopnosti se objevily hrozně pozdě. Nebyl jsem připravený.
Všechno se tím mění.
Myslím si, že bychom měli lepší život,
kdyby se neobjevily vůbec.
Páni, pořád řešíš tu nakládačku od Todda? Co je?
Ne, jsem v pohodě.
Tak jo, určitě vypadáš v pohodě.
Hele, Mark Grayson!
A nevidím tady Amber, aby zachránila ten tvůj ubohej zadek.
Todde, prosím, nedělej to.
Ne?
Co nemám dělat? Zase ti nakopat prdel?
Nebo co? Ty mi snad vyhrožuješ?
Mám ti připomenout, jak to dopadlo posledně, blbečku?
Prašť mě.
Do toho, prašť mě pořádně.
Ještě jednou.
Znovu. A víc.
Magore!
Kámo, co je to s tebou?
Musím do něčeho praštit.
Zrovna odešel, Marku. Prošvihnul jsi to.
Střelba. Kde je ta střelba?
Zatraceně!
Honem, jdeme!
Nemáš běžet s náma, idiote!
Měl jsi tam zůstat, abychom mohli utéct.
Mám vás chránit před policií.
A to nemůžu, když do sebe nechám střílet.
Zmlkni a dostaň nás přes ten plot.
To bylo schválně.
Co jsi zač?
Já jsem...
Jsem...
Ještě na tom dělám. Nějaký nápad?
„Kapitán s dírou po pěsti“?
To je trochu jazykolam.
Další nápad?
Co takhle „Mlátička“?
Ne, to zní dětinsky. Co tě to napadlo?
Vypadáš směšně.
Padáme odsud.
Mám pocit, že jsi přeskočil pár kroků, Marku.
Ale vyšlo to.
Možná to tak nevypadá,
ale nadělal jsi tam víc škody, než bylo potřeba.
Ještě nejsi připravený.
Prašť mě.
-Co? -Prašť mě. Dělej!
Předtím jsem připravený nebyl, teď jsem. Ustojím to.
Do toho.
-Nepraštím tě. -Ani předtím jsi mě nepraštil.
Vyděsilo mě to, nic víc. Ta bolest byla snesitelná. Jsem silný.
-Já vím, že jsi... -Ne, nevíš!
Myslíš si, že na to nemám!
Prašť mě a já ti dokážu opak.
Prosím, tati. Prašť mě.
Synku.
Jsem dost silný! Zvládnu to.
Vždycky jsem to chtěl dělat.
Chci dělat to, co ty.
Chci být jako ty.
Budeš, synku.
Budeš.
Vynahradím ti to.
Poleť za mnou.
Bereš mě na nákupy?
Jo.
KREJČOVSTVÍ
Viděli vás?
Za koho mě máš?
Promiň, musel jsem se zeptat.
Plesové šaty přes den, nezničitelné superobleky přes noc.
Jsem Art Rosenbaum, chlapče.
Rád tě konečně poznávám. Hodně jsem o tobě slyšel.
Já o vás taky.
-Táta mě nikdy nezmínil, co? -No, já...
Je to puberťák, Arte. Nepamatuje si nic, co nevidí v zrcadle.
Počkat, superobleky?
Dostanu svůj kostým? Ušil jste tátův kostým?
Je to bystrý kluk.
Nemůžeš venku pobíhat v pyžamu.
Páni, to je paráda!
Počkat, už jste mi nějaký ušil? Jako překvapení?
Obvykle si nejdřív popovídáme
a já vymyslím něco na míru.
Ale mám jeden, který by ti byl.
Co myslíš?
Nejsem si jistý tou oranžovou a žlutou. Je to dost křiklavý. Tati?
Zvládneš lepší, Arte.
Jen zkouším udat, co mi leží na skladě.
Ale líbí se mi ty brýle. Nebude mi při letu foukat do očí.
Jen jsem doufal v něco víc...
Nevím, asi ikonickýho?
No jistě. To chtějí všichni.
Ikonu. Symbol.
Něco, co si děti nakreslí do sešitu,
když sní o tom, že budou tak skvělé jako ty.
A je těžké něco takového vymyslet.
Ale protože jsi syn svého otce,
dám si na tomhle obzvlášť záležet.
Ale musíš mi trochu pomoct.
-Už sis vybral jméno? -Nad tím jsem nepřemýšlel.
Jméno by pomohlo.
Temnolet má černá křídla,
Rudý blesk je jako rudá čára, když proběhne kolem.
Chápeš? Dej mi nějaké vodítko a já zkusím vymyslet ikonu.
Rozmysli se a řekni mi.
Marku?
Marku!
Marku?
Co to k čertu bylo?
-Trénuju přistání. -Jo, to vidím.
Omlouvám se za tu zahradu.
Co to děláš?
Musím trénovat, mami.
Neumím přistát, létám pomalu, musím se zlepšit.
Marku, musíš se vyspat.
-Musím trénovat. -Je hluboká noc.
Já mám zítra práci, ty školu.
Mazej dovnitř.
Přinuť mě.
Cítíš se silnější?
Když víš, že tě nemůžu fyzicky přinutit?
Tohle potřebuješ?
Je to důležitý.
Víš, že když jsi byl malý,
skoro každou noc jsme si povídali, než jsi šel do postele?
Vyprávěl jsi mi, jak si pitomci utahují z tvých vlasů,
a já ti říkala o svých problémech z mládí, aby ses cítil líp.
Neumím se s tebou prohánět skrz mraky, abychom si promluvili.
Ale pořád jsem tady.
Byli jsme ty, já
a ten tvůj šílený tatík, co má supersílu a zachraňuje svět.
Teď jsi ty, on a vaše nudná a normální máma.
-Mami... -To nic, zlatíčko, já to chápu.
Musíš nechat normální život se mnou za sebou
a naučit se být víc jako táta.
To mi právě dělá starosti.
Vůbec nejsem jako táta.
Jsem víc jako ty. Nejsem výjimečný.
Tohle bylo jako nůž do srdce.
Sakra... Ty víš, jak to myslím.
Jak se můžu vyrovnat tomu, co všechno už dokázal?
Copak musíš?
Nemusíš být nejlepší Všemocný historie.
Stačí být nejlepší verze sebe.
A co když ta nejlepší verze nestačí?
Marku, ty hlupáčku, proč by tvoje nejlepší verze nestačila?
Díky.
Mám rád svoji nudnou, každodenní, obyčejnou mámu bez schopností.
A já mám ráda svého pitomého synka.
Vypadáš unaveně.
Jsem v pohodě.
Jen je toho na mě moc.
Jo? A o co jde?
Když se vyhnu odpovědi, stejně to ze mě budeš tahat, takže...
Bojím se, tati.
Co když to nezvládnu?
-Slyšíš to? -Slyším.
Připrav se.
-Byl jsi nervózní? -Trochu.
-Ale chytil jsi ho? -Chytil.
A být superhrdina je totéž.
Tohle je pro nás dva začátek dlouhé cesty.
A na té cestě budeš muset dělat věci,
které dělat nechceš, nebo máš strach, že je nezvládneš.
Je v pořádku se bát. Je přirozené o sobě pochybovat.
Ale když to překonáš a uděláš, co je třeba,
tak to zvládneš.
Dokážeš to, Marku?
Jo.
Synku, děti ve tvém věku si myslí, že jsou neporazitelné.
To je drží zpátky, jsou kvůli tomu neopatrné.
Jenže ty jsi jiný.
Jsi doopravdy neporazitelný.
Mám to.
Dobře, chlapče. Dáme se do práce.
Sakra.
Nemyslíte, že jste si ukousli moc velké sousto?
V tý budově je díra. Hele!
Do hajzlu!
Vzduch čistý?
Rovnou to vzdej. Já jsem...
NEPORAZITELNÝ
Vždyť je to rybí člověk.
Možná bys na něj měl být hodnější.
Asi si těžko hledá přátele.
Má celý oceán přátel. Ale máš pravdu...
Utíkej!
Chci ve tvých očích vidět strach! Stejný strach...
Co to je?
Pokusím se s ním spřátelit.
Josefe! Něco jsi slíbil!
Sakra.
Jak to má fungovat,
když mi nedokážeš věnovat pozornost?
Pozornost? Olgo, prosím tě.
Ty vidíš věci úplně jinak.
Moje vnímání je stejně rychlé jako já.
I krátká konverzace je pro mě jako dlouhý hodiny.
Je to agónie.
Ale s tebou je to jako dar.
Tvůj hlas je jako hudba.
Jsi pozorná, soucitná a krásná žena.
Visím na každým tvým slově.
Myslíš to vážně?
Ano.
To je...
Strážci mají pohotovost. Omlouvám se.
Já to chápu. Běž.
Denver bude na škvarek, Nesmrtelný!
Já končím! A celý město skončí se mnou!
Mám oblek plný plutonia...
Když nevíš, pošli je do vesmíru.
Konečně nějaká akce!
Holly, počkej!
Prosím, Connie. Neplýtvej mým časem.
Mám dobrou zprávu.
Až ve třetím čtvrtletí vydáme Haven Storm 4.0,
náš podíl na trhu by měl narůst minimálně o deset procent.
Čeká nás úžasný rok.
Nové vydání Haven Storm má být zdarma.
A mně nesejde na akcionářích.
Chci úžasný rok pro celý svět.
Neděláš už pro svět dost?
Ne, nikdo z nás.
Do toho!
Dělej! Už tam skoro jsi! Zvládneš to!
Dokázal jsi to!
Sakra! Promiň.
Tak jo, hotovo.
Jsi v pořádku?
Jsem. Dokázali jsme to.
Tolik jsem se nikdy nenatáhl.
Byla to síla.
Sakra, vezmi mě s sebou.
Můžu vám pomoct.
Ne, Nikki. Záležitosti Strážců jsou pro lidské děti moc nebezpečné.
Sakra.
Jde ti to skvěle. To je ono.
Jo, takhle. Pokračuj.
Ano, takhle mi vydrž.
Co to tady pípá?
Končíme! Skvělá práce.
Jsme tam.
-Same. -Co?
Temnolet.
Nedělej si s ním hlavu. Nemůže být všude.
Naštěstí nemusím být všude.
Jen tam, kde je mě třeba.
Vím, co je v tý budově. A vím, kdo to chce.
Řekněte mi o svým šéfovi.
Vypadáme snad jako práskači?
Zítra se vás zeptám znovu.
Stíhačka.
Temnolete, proč jsi nás svolal?
Já?
Nikdo z nás nespustil poplach.
Bože, co se děje? Je to špatný?
-Co? -Všemocný!
Ne!
-Ne! -Ne!
Proč jsi to udělal?
To ne.
-Jsi v pořádku? -Přežiju to.
Někdo ho musí ovládat. Tohle by nikdy neudělal.
Na tom nesejde. Buď on, nebo my.
Já volím nás.
Proč?
Kreativní dohled Lucie Musílková