У цій програмі є спалахи, які можуть викликати напади у людей
зі світлочутливою епілепсією. Глядачам рекомендується бути обережними.
- Кави? - Звісно. Дякую, друже.
- Готовий до наступного тижня? - А що там?
Тренінг із втеч від надлюдей. Маємо пройти пересертифікацію.
І я розумію, що так треба. Це найгірше.
На службі я займався рукопашною підготовкою.
Хтось іде на тебе з ножем, маєш бути готовим.
Та це дещо інше.
Маю навчитися групуватися і відкочуватися
від хлопця, який стріляє лазерами з очей
або контролює думки, або кинув клятий шкільний автобус на місяць.
Це робота.
Тебе це геть не бентежить.
Чорт, минулого разу ти потягнув спину. Ти...
Чорт, ти навіть не підеш на тренінг, так?
Не пощастило тобі.
Я в цей час буду в Лондоні.
Огляд міста, індійські страви. Веселих лазерів.
Тебе не буде весь час? Цілісінький тиждень?
Два. Усі шкільні канікули Мета.
Хлопець повівся на «Бітлз».
Хоче пройтися по Ебі-Роуд і відвідати «Епл Рекордз».
Може, побачу і те, що хочу я, якщо буде час.
Ви їдете удвох?
Ти певен, Стіве?
Думав, ви ненавидите одне одного з вогняною люттю тисячі сонць.
Ну, може сотні.
Тобто Мет, йому це важко далося, знаєш.
Та він таки зібрав себе докупи.
Ти ж казав мені, що цей хлопчина мав справу з крадіжками і наркотою,
як ти це змінив?
Доброго ранку. Це було непросто.
Коли ми з Молі тільки зійшлися,
він жив зі своїм батьком і був просто скаженим.
Малий був справжнім гівнюком.
Пам'ятаєш, як він поставив мені синець? Та зараз усе позаду.
Він глянув у вічі своїм демонам і він... Дідько, він їх підкорив.
Я ніколи не робив такого складного у житті.
Ми так пишаємося хлопцем, чоловіком, яким він стає.
Він хоче поїхати в Лондон,
і ми з Молі нашкребли достатньо, щоб це зробити.
Хочемо показати, як ми цінуємо його важкі зусилля.
У мене нема дітей. Я не був з ними, коли він народився.
Я не вчив його їздити на велосипеді і кидати м'яч.
Та коли він виходить на сцену і отримує свій диплом,
це мій син.
Їдь на стільки, на скільки треба.
Давай я зроблю какао, щоб підняти настрій моєму дружбанові.
Ніби ти не плачеш у мене на плечі, коли не йдеш на друге побачення.
Що за... Що це...
Ми мали опинитися всередині.
Ніколи не слід довіряти хибним розрахункам клона.
Клона? Я не...
Таким і був план.
Президент цілить у нас, а ми руйнуємо його ілюзію безпеки.
Мало вбити його. Це має бути спектакль.
Ти б знав це, якби був оригіналом.
Боже!
Освіжає. Навіть лоскоче.
Я люблю більший калібр.
Я наказую...
Я наказую вам...
Що наказуєш?
Убий його і погнали.
- Око можна замінити, як і всього тебе. - Я оригінал!
Стіве, бережися!
Вибачте, спізнився.
Червоний Пориве, забери того хлопця!
Фокус на евакуації.
Ми впораємося з цими двома, коли тут буде чисто.
Можемо це забрати.
Назад! Допоможіть евакуювати цивільних!
Так, мем.
Дідько, біжіть!
Войовниця.
Благаю. Ви не могли просто перечекати?
Дати нам убити президента. Ви заслужили вихідний.
Не наш стиль. Вибач.
Це спорт без глядачів! Рухайтеся!
Ні.
Тримайтеся купи!
- Не рухайтеся. Ви в безпеці. - Тримаю.
Вони в безпеці.
- Президент на тобі! - Є!
Вибачте. Зазвичай я не рухаюся так швидко, та вас так багато...
О ні. Хтось один починає, а потім...
Вибачте... Я не можу...
Зараз! Поки він відволікся.
Цей поверх ніби чистий. Я йду вгору, а ти — вниз.
Тримаю тебе. Усе буде добре. Ми виберемося.
Ні.
А як же ти?
Позаду.
Будь ласка.
Заберіть звідси цих солдатів.
Ми їх відведемо звідси. Надто небезпечно для вас.
Коли ми знищимо Охоронців Планети і вб'ємо президента,
нас ніхто не спинить.
Хапай мою руку!
Тримаю його.
Усе чисто.
Будівля порожня. Тут тільки ми.
Евакуацію завершено.
Тож ми можемо розслабитися і знищити цих тварюк.
ПЕС СЕАНС
Мам, що? Я вийду за хвилину.
- У мене нема хвилини. - Мамо!
У моїй ванні закінчилося мило. Тримайся.
Я міняла тобі підгузки. Там нема нічого, чого я б не бачила.
Просто вийди!
Як бачите, тут повний хаос, оскільки Близнюки Маулери...
Схоже, тато боронить Білий Дім.
- Сам? - Охоронці теж там.
З ким б'ються? З Близнюками Маулерами.
Схоже, разом ми не поснідаємо. Капець.
Це ж Білий Дім, мамо. Трохи важливо.
Зараз вони двічі на рік його відбудовують.
Його руйнують як не Доктор Сейсмік, то Ліга Ящірок абощо.
Сумніваюся, що президент досі там живе.
Я не спізнився. Іду в душ.
Не поспішай. Ходи сюди спочатку.
Не змушуйте мене діставати аерозоль.
А тепер витягнемо тебе з цього костюма.
Якісь межі, люди.
Двері ванни зачиняють не без причин,
а батьки ніколи не повинні говорити про секс поруч із дітьми.
Ти маєш бути у захваті,
бо знаєш, що твої батьки пристрасно кохають одне одного.
Тож годі пиндитися, збирайся на навчання.
Може, почекаєте, поки я вийду з дому?
Піду в коледж.
Що думаєш? Париж?
Я за те маленьке кафе в Берліні.
Я у захваті від їхніх сосисок.
Ви йдете у «Кращі Ковбаси»? Я люблю це місце.
У тебе навчання. Коли твої сили проклюнуться, сам ходитимеш.
Сіль на рану, тату.
Вони от-от з'являться, сину.
Навіть ті, хто пізно розквітає на Вілтрумі,
отримують свої сили до 18-го дня народження.
- Побачиш. - Не посилюй його сподівань.
Бувайте! Розважтеся!
А я пройдуся по землі. На своїх двох.
Доброго ранку!
Так, намагаюся розносити нові черевики.
Близнюки Маулери атакували Білий Дім. От дурні, так?
- Я бачив. - Не можу повірити, що Охоронці
підпустили їх так близько до вбивства президента.
Вони навіть у будівлю не зайшли. І там ще був Омнімен.
Ти Омніманіяк.
Вболіваєш за аутсайдера.
Ти ще й фанат «Янкіс», так?
Так, він крутий і все таке. І ці вуса.
Вибач, добре. Надто прямо. Як щодо гри в «Клаш-Краш» сьогодні?
Я сподіваюся на броню 43 рівня.
Тільки не йди на дурну роботу. Не будь тим хлопцем.
Коли ти востаннє купував комікс?
Ці штуки дорогі.
«Пса Сеанса» друкують двічі на місяць усе літо.
Ти цікавишся дурними речами.
Замовкни, Тоде!
Та ну! Годі грати в ігри.
Знаю, ти божеволієш від мене. Марсі сказала.
Ну, ти великий і сильний, так?
Ти знаєш це.
І ти думаєш, що через це можеш переслідувати мене?
Не йди від мене.
Ти що, лесбійка?
Боже, хотілося б. Тоді ти дав би мені спокій?
Геть від мене, я пошукаю дівчину, щоб цілуватися.
Не смій. Він удвічі за тебе більший.
Може, ти можеш на таке дивитися, а я — ні.
Я можу, бо я не Омнімен, як і ти.
Побачимо.
Здається, Ембер добре пояснила, що вона відчуває, Тоде.
- Що? Ти серйозно, Ґрейсоне? - Глянь...
Облиш його!
На що вирячаєтеся?
Дякую.
Так.
БУРГЕРМАРТ
Майже.
Саме вчасно.
Рада бачити тебе вдома, улюблений сину. Я приготувала курку.
А ще розігріла трохи справжніх німецьких ковбасок,
які прилетіли сьогодні саме для тебе.
У мене був цікавий день.
Вибач, що спізнився.
Богом клянуся, дракон атакував Гонконг.
- Я спинив його. - Дракон. Мило.
Марк саме хотів розповісти про свій цікавий день.
Угадайте, у кого нарешті з'явилися сили.
Ти певен?
Цілком. Я викинув пакет зі сміттям у космос, на роботі.
Це чудово, сину, просто чудово.
Якщо готовий, можемо потренуватися завтра.
Це так класно.
Будь готовий уранці, Марку. Добре виспися.
Звісно.
Так, синку, наберися терпіння.
Це буде трохи незручно. Нам обом.
Ти міг помітити, що я не звичайний тато.
Ми з мамою думаємо, що тобі час дізнатися правду.
Думаємо, ти досить дорослий, щоб знати, звідки я родом.
За мільйони миль звідси далеко в космосі
є планета Вілтрум.
Це холодна блакитна оаза, одна така у сонячній системі, як і наша планета.
Я народився на тій планеті.
Вілтруміти дуже схожі на людей,
тільки от ми вміємо літати, рухатися із супершвидкістю і маємо велику силу.
Коли досягаємо повноліття,
ми залишаємо Вілтрум і мандруємо галактикою,
використовуючи сили, щоб допомагати менш розвиненим світам.
Я погодився переїхати на Землю і стати її єдиним захисником.
Так я зустрів твою маму.
А потім у нас з'явився ти.
Знаю, інформації багато для одного разу,
та ти наполовину вілтруміт, сину.
І ти стаєш старшим.
Для тебе все почне змінюватися за кілька років, коли станеш підлітком.
У тебе з'являться прищі,
твій голос почне ламатися і мінятися,
волосся ростиме в дивних місцях,
і в тебе почнуть розвиватися суперсили.
Як у мене.
Суперсила і швидкість, здатність літати тощо.
Розумієш?
Я зможу літати?
Так, синку. Ти зможеш літати.
Я зможу літати.
Не дивися вниз. Припини дивитися вниз!
Я не впаду.
Я полечу вгору, бо можу літати.
А якщо поки не можу?
Ні, ні, ні. Гаразд.
Тато казав, що це як рефлекс. Якщо я не хочу падати, не впаду.
А якщо і впаду, то, може, не нашкоджу собі, чи, може...
До біса!
Дідько!
Боже!
Ні-ні. О, ні.
Гаразд.
6:00 ЧАС ЛІТАТИ З ТАТОМ
Одягай штанці і погнали в небо, мій хлопче.
Приготую кави.
Це як ходьба, ти ж не думаєш, як тримати баланс.
Та коли був дитиною, то думав.
Зараз ти дитина в польотах.
Зосередься на вертикальному положенні.
І на напрямку, в якому хочеш рухатися.
- Розумієш? - Так. Ніби вловив.
Не схоже на те. Нумо за мною.
Ні, ні.
Ти можеш втомитися від польоту.
Швидкий рух нагадує напруження м'язів.
Тобі буде значно краще, якщо час від часу ти розслаблятимеш їх.
Користуйся імпульсом, який створюєш, щоб рухатися вперед.
Так, ти не хочеш упасти, тому тобі важко розслабитися.
Це як спеціально напісяти собі в штани.
Що?
Спеціально напісяти в штани.
Ти усе життя проводиш, намагаючись не пісяти в штани,
тому розслабитися і обпісятися спеціально
майже неможливо.
Звідки ти знаєш? Хто таке пробує?
Ти літаєш значно краще, ніж мав би.
Нічні вправи? Тому ти втомлений?
Не змінюй тему.
Приземлися отам.
Повільніше.
Приземлися, кажу ж.
- Чому ти не сповільнюєшся? - Не можу!
Спинися! Просто спинися!
Добре. Це теж вважається приземленням. Уставай.
Нумо, ми маємо ще дещо спробувати.
Я вже звикаю до цього.
Це недобре. Спробуй мене вдарити.
- Насправді? - Так.
Користуйся усім тілом.
Ти можеш бити рукою,
та якщо битимеш плечем, стегнами і ногами одночасно,
буде значно потужніше.
Знадобиться час, щоб навчитися.
Гаразд.
Тепер таке, ми легко можемо переміщатися через фізичний простір.
Так ми літаємо.
Нам не потрібно обертатися і відштовхуватися від землі.
Ми відштовхуємося буквально від усього.
Можемо створити власний важіль.
Добре.
Та пробуй отак.
Як?
Тату.
Ти мене скалічив.
Знаю, синку. Я не...
Не хотів бити так сильно. Вибач.
Нащо ти це зробив?
Марку, якщо ти хочеш робити те, що роблю я,
ти маєш бути готовим до всього.
Ніхто не стримуватиме силу удару.
То наскільки все погано?
Я штовхнув його далеченько.
Йому це треба.
Може, ти штовхнув задалеко?
Ти мене допитуєш?
Що, в біса, в тебе вселилося?
Я не знаю.
Вибач. Марк отримав сили так пізно, я не був готовим.
Це все змінює.
Не можу припинити думати, що наші життя могли бути кращими,
якби він їх не отримав.
Господи, друже. Досі страждаєш через удар Тода? Ти як?
Ні, я в нормі.
Гаразд, друже. Ти точно як в нормі.
Гей, Марку Ґрейсоне.
І я не бачу Ембер поруч, щоб прикрити твою жалюгідну дупу.
Тоде, прошу. Просто не...
Не?
Що не? Не надирати твій зад знову?
Чи що? Погрожуєш мені?
Повторити те, що й минулого разу, дупо?
Удар мене.
Уперед. Удар так сильно, як можеш.
Ще раз.
Ще раз. Сильніше.
Придурок!
Друже, що з тобою?
Треба щось побити.
Він тільки-но пішов, Марку. Твій шанс втрачено.
Постріли. Звідки вони?
Там.
О чорт!
Дідько!
Уперед.
Ти не мав бігти з нами, ідіоте!
Ти мав нас прикривати, щоб ми втекли.
Ви взяли мене захищати вас.
Це неможливо, якщо лишуся, і мене застрелять.
Замовкни і пересади нас через паркан.
Я так і хотів.
Хто ти, в біса, такий?
Я...
Я ще в процесі вибору імені. Є ідеї?
«Хлопець-Капітан з Діркою Всередині»?
Це не те, що легко вимовити.
Інші варіанти?
Як щодо «Надирача Задів»?
Ні, звучить надто по-дитячому. Про що ти тільки думаєш?
Виглядаєш недолуго.
Забираймося звідси.
Чесно, здається, що ти пропустив кілька кроків, Марку.
Та ні, вийшло чудово.
Це ніби неважливо,
та ти завдав більших збитків, ніж було треба.
Не думаю, що ти готовий.
Удар мене.
- Що? - Удар зараз. Ну ж бо!
Я не був готовим, та зараз готовий. Можу вистояти.
Уперед.
- Я не битиму тебе. - Ти ніколи не бив мене.
Я злякався, та не через удар. Я можу витримати біль. Я сильний.
- Я знаю це... - Ні, не знаєш!
Знаю, ти думаєш, я не здатен.
Удар мене і побачиш, що це не так.
Прошу, тату. Просто вдар мене.
Ох, синку.
Я сильний, я здатен на це.
Я хотів цього стільки, скільки пам'ятаю себе.
Я хочу робити те, що робиш ти.
Я хочу бути, як ти.
Ти будеш, синку.
Будеш.
Дозволь допомогти тобі.
За мною.
Ти ведеш мене на шопінг?
Так і є.
АТЕЛЬЄ ОДЯГУ АРТА
Бачили?
З ким ти говориш?
Вибач. Я мав спитати.
Випускні сукні вдень, міцні суперкостюми вночі.
Я Арт Розенбаум, малий.
Радий нарешті познайомитися. Багато про тебе чув.
І я про вас.
- Твій тато ніколи мене не згадував? - Ну, я...
Він підліток і ледве пам'ятає щось, чого не бачить у дзеркалі.
Стійте, суперкостюми?
У мене буде костюм? Ви робили костюми для тата?
Він хуткий, цей хлопчина.
Ти ж не можеш бігати у піжамі.
О так! Чудово!
Ви підготували костюм для мене? Сюрприз?
Зазвичай ми починаємо з розмови,
і я роблю щось унікальне.
Та в мене є один, який може підійти.
Що скажеш?
Не знаю щодо оранжевого і жовтого, надто кричуще. Тату?
Не краща твоя робота, Арте.
Не звинувачуйте хлопця, який намагається збути лежалий товар.
Мені подобаються окуляри, захищатимуть від вітру в польоті.
Та я сподівався на щось більш,
не знаю, культове.
Звісно, так і є. Цього всі хочуть.
Культове. Символ.
Щось, що діти малюватимуть на полях своїх зошитів,
поки мріятимуть про те, щоб бути крутими, як ти.
Це дуже складно реалізувати.
Слухай, твій батько — це твій батько,
і я готовий вкласти сили в цю справу,
та мені потрібна твоя допомога.
- Ти вже обрав ім'я? - Я про це ще не думав.
Ну, ім'я допомагає.
Темнокрил має темні крила,
Червоний Порив червоний і поривистий на бігу.
Розумієш? Дай мені поштовх, і підемо в бік культового.
Подумай про це і повертайся.
Марку?
Марку!
Марку?
Що це, в біса, було?
- Тренуюся приземлятися. - Так, я бачу.
Так, вибач за двір.
Що ти робиш?
Мені потрібна практика, мам.
Не вмію приземлятися, не можу швидко літати. Маю стати кращим.
Марку, маєш поспати.
- Маю тренуватися. - Зараз середина ночі.
У мене завтра робота, в тебе школа.
Заходь всередину негайно.
Змусь мене.
То ти почуваєшся сильним?
Бо знаєш, що я не можу примусити тебе фізично?
Тобі це потрібно?
Це важливо.
Пам'ятаєш, коли ти був малим,
ми говорили майже щовечора перед сном?
Ти сказав мені, що якийсь ідіот сміявся з твого волосся,
а я розповіла про дівчачі драми, які в мене були, щоб тобі стало краще?
Я не можу говорити з тобою, поки ми в хмарах, але...
але я досі тут.
Я звикла, що є ти і я,
і цей божевільний рятівник світу, твій суперсильний батько.
А зараз це ти і він, і твоя стара нудна звичайна мама.
- Мамо... - Усе гаразд, любий. Я змирилася.
Ти маєш рухатися від звичайного життя зі мною
і звикати бути чимось більшим, як твій тато.
Так, та я через це і хвилююся.
Я геть не такий, як тато.
Я схожий більше на тебе. Я не особливий.
Оце ніж у серце, а не слова.
Ох... Ти знаєш, про що я.
Після всього, що він зробив, як я можу бути таким самим?
А хто каже, що ти мусиш?
Ти не маєш бути найвизначнішим Омніменом у світі.
Ти маєш бути найвизначнішим собою.
А якщо найвизначнішого мене не достатньо?
Марку, ти дурник, як може бути не достатньо найвизначнішого тебе?
Дякую.
Я люблю свою нудну, безсилу, повсякденну, пересічну маму.
А я люблю свого сина-паскудника.
Здаєшся втомленим.
Я в нормі.
Просто в голові стільки всього.
Так? І що саме?
Ти будеш допитуватись, якщо я не скажу, тому...
Я наляканий, тату.
А якщо я не зможу?
- Чуєш? - Так.
Приготуйся.
- Ти нервував? - Трохи.
- Але впіймав його. - Так.
Бути супергероєм так само.
Це початок довгого шляху для нас з тобою.
На шляху ти муситимеш робити те,
чого не хотітимеш, або думатимеш, що не можеш зробити.
Це нормально — боятися. Це природно — сумніватися в собі,
та якщо можеш пройти через це і зробити те, що має бути зроблене,
усе буде гаразд.
Думаєш, ти так зможеш, Марку?
Так.
Синку, діти твого віку думають, що вони невразливі,
і це відкидає їх назад, робить недбалими.
Справа в тому, що ти інший.
Ти дійсно невразливий.
Придумав.
Так, малий. До роботи.
Лайно.
Ви думаєте, що можете відкусити більше, ніж прожувати?
У цій будівлі дірка. Гляньте!
Лайно!
Усе ясно?
Хто?
Можеш уже здаватися. Я...
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
Він просто людина-риба.
Думаю, ти маєш бути з ним люб'язнішим.
Йому важко заводити друзів.
У нього повен океан друзів, але ти права. Я...
Біжи!
Хочу побачити страх у твоїх очах! Той самий страх...
Що це?
Я постараюся подружитися з хлопцем.
Джозефе! Ти обіцяв!
От лайно.
Як у нас може скластися,
якщо ти навіть одну розмову не можеш витримати?
Не можу витримати? Ольго, прошу.
Подивись на це з моєї точки зору.
Моє сприйняття швидке, як і я.
Коротка розмова з кимось для мене триває годинами.
Це агонія.
Та з тобою це дар.
Твій голос як музика.
Ти вдумлива, співчутлива, прекрасна жінка.
Я ловлю кожне слово.
Це правда?
Так.
Це...
Охоронці кличуть. Мені дуже шкода.
Розумію. Іди.
Денвер підсмажений, Безсмертний!
Я йду і забираю з собою все місто.
Я наповнив свій костюм плутонієм.
Коли сумніваєшся, кидай їх у космос.
Нарешті, якась активність!
Холі! Зачекай!
Прошу, Коні. Не марнуй більше мій час.
Це хороша новина.
Після запуску «Райського Шторму 4.0»
у третьому кварталі наша частка ринку має зрости на 10%.
Нас чекає чудовий рік.
«Райський Шторм 4.0» мав бути безкоштовним.
Я зараз не про акціонерів турбуюся.
Я хочу чудовий рік для світу.
Хіба ти не достатньо робиш для світу?
Ніхто не робить достатньо.
Ну ж бо!
Ну ж бо! Ти майже зміг! Ти зробив це!
Зробив це! Зробив!
Дідько. Вибач.
Так, готово.
Ти в нормі?
Так, в нормі. Ми це зробили.
Я ніколи не розтягувався аж так.
Це було сильно.
Чоловіче. Візьми мене з собою.
Прошу, я можу допомогти.
Ні, Нікі. Справи Охоронців надто небезпечні для людських дітей.
Та ну!
Ти така молодець. Отак.
Так, отак, так. Продовжуй.
Так, так! Затримайся. Ще трохи.
Що це пищить?
Треба бігти! Усі молодці!
Увійшли.
- Семе. - Що?
Темнокрил.
Не хвилюйся через нього. Він не може бути всюди.
На щастя, я не мушу бути всюди.
Тільки там, де потрібен.
Я знаю, що в цій будівлі. Знаю, хто це хоче.
Розкажіть про свого боса.
Ми схожі на щурів?
Прийду по вас завтра.
Крилатий літак!
Темнокриле, чому ти зібрав нас тут?
Я?
Ніхто з нас не запускав сигнал.
Боже. Що відбувається? Це погано?
- Що? - Омнімен!
Ні!
- Ні! - Ні!
Навіщо ти це зробив?
О, ні.
- Ти в нормі? - Житиму.
Його хтось має контролювати. Він би цього не зробив.
Байдуже, або він, або ми.
Я обираю нас.
Чому?
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник: Руслан Поліщук