Aquest programa conté llums intermitents que poden provocar crisis
a persones amb epilèpsia fotosensible. S'aconsella prudència als espectadors.
ANTERIORMENT
Penya, ajudeu-me!
Mark?
No ho diguis a ningú.
-On cony has anat? -No és el que sembla.
Espera! Amber!
Se m'ha fet llarga la teva recuperació.
Has estat aquí amb mi?
En tot moment.
Saps quant costa desenvolupar cèl·lules tan ràpid?
Rebreu l'esquema quan hàgiu acabat.
Llavors, hem d'assegurar-nos-en.
Aquesta és la sang que té més temps.
El Nolan va atacar primer.
-Per què ho vas fer? -Jo no vaig fer res.
Ves a la merda, Nolan.
Amber, escolta, t'ho puc explicar tot.
CAFÈ
GRÀCIES! #ATOMEVE LA MILLOR!
LA NOVA COLLITA VA GENIAL
Per què el vas guardar?
Me'l vaig posar per ocupar-me del Darkblood,
però potser una part de mi volia que el trobessis.
Després de 20 anys junts, mereixo saber la veritat.
Volia explicar-t'ho fa mesos.
I no ho vas fer.
Et controlava algú?
Et van fer xantatge?
Et van amenaçar amb mi o el Mark?
No.
Llavors, per què?
Has de confiar en mi.
Si aconsegueixes fer-ho,
ens anirà bé, al Mark també.
Tot anirà bé.
Què confiï en tu? Com he de confiar en tu ara?
Perquè saps com soc.
Hi ha moltes coses que creia que sabia de tu.
Els Guardians eren amics nostres.
Eren bona gent, salvaven vides, tenien família.
-Els vas matar. -No tenia opció.
No m'ho crec.
Dius que volies explicar-m'ho fa mesos, però no m'expliques res.
No confio en tu. Ja no.
Ho has espatllat.
Si no tens res més a dir, vull que te'n vagis.
Debbie...
Ves-te'n de casa meva.
No ho dius de veritat.
Que te'n vagis!
Ja parlarem.
-Hola! -Mark, soc la mare. Escolta...
Estic ocupat. Pots deixar un missatge, però millor escriu-me.
Mark, soc la mare. Vine a casa, si us plau.
Debbie, ho sento, has de venir amb nosaltres. No hi ha temps.
Gràcies, William.
-Fins després. -Adeu, Amber. Fins després.
Amber!
Vinga, això és ridícul.
Ridícul és el temps que he aguantat les teves merdes.
Tens raó, he sigut un imbècil i sento no haver-me'n adonat abans,
però s'ha acabat.
Amber...
Vinga, va.
Amber, soc l'In...
-Déu meu! -Tranquil·la!
Per això sempre faig tard o no em presento.
Perquè estic salvant vides o aturant els dolents
o anant a Mart.
T'ho he volgut dir moltes vegades.
M'has sentit?
Sabia que ets un superheroi.
Ja ho sabies?
No soc bleda. Ho vaig suposar fa setmanes.
I per què discutim?
Perquè m'has mentit.
M'he sentit insignificant.
Era un secret!
-No confiaves en mi! -Però ara sí!
Ai, mare, que tendre que creguis que amb això n'hi ha prou.
Però, Amber...
Au, a volar,
o ves per l'escala, m'importa una merda.
Vull estar sola.
Hola?
Ja podien rebre'm: "Benvinguda.
"Enhorabona per no morir
"quan un gat gegant et va rebentar el cervell."
Aquí la teniu!
BENVINGUDA!
-Quina alegria! -La nostra nena!
-Hola! -Hola, Monster Girl!
Benvinguda de nou!
Ha tornat victoriosa!
Vaja, vaja. Ja era hora que moguessis el cul fins aquí.
Ja m'estava cansant d'estar tot sol amb aquests insulsos.
Comencem la celebració ara mateix.
Són les 10:00.
Som els Guardians de la Terra.
Si podem morir a qualsevol hora, podem beure a qualsevol hora.
He posat una foto teva a un costat.
Que guai, però soc intolerant a la lactosa.
Espera.
Que no em coneixes?
Els he omplert de cervesa. De res.
-Imagina't el que ha tardat. -I la llet que ha llençat.
L'he abocada per la pica.
Per què no t'hi apliques tant quan entrenem?
¿Com és que, si em peguen al cap, acabo a l'hospital
i, en canvi, tu recuperes els poders?
Deu ser el karma, per aguantar aquest plom.
De res.
M'alegro que t'hagis recuperat, Monster Girl.
Molt.
No m'hauria recuperat sense tu.
M'has salvat la vida.
És clar, mai deixaria que et morissis.
Perdó.
Un petit error de programació. Aviat se solucionarà.
Hòstia puta! Quina por, tu!
No me n'havies fet tanta des que...
Recordes quan et vaig enxampar operant-te el cap?
T'ho juro! Tenia el cap a la bancada i estava dret just davant
obrint-lo amb un tornavís d'estrella.
Mare meva... Em passeu un bric?
Tu! Baixa del camió.
T'he dit que baixis del...
Què?
Enrere, si us plau.
Senyors.
Què és això?
Va, trobo que pots respondre la pregunta tu solet.
És l'autèntic Robot.
Molt bé. Tu deus ser l'original, no?
T'hem estat cultivant un cos nou.
Ja que ens hem presentat, ensenyeu-me la feina.
És perfecte.
Som professionals.
Tret de les bosses de micotoxina d'alliberament gradual,
el control cortical incrustat i els set...
Perdó, vuit transceptors sinàptics.
Prefereixo ser l'única persona que controli el meu cos.
Va. M'hauria decebut que no ho haguéssiu intentat.
Traieu-li tot això
i poseu-li aquesta millora que he dissenyat.
Llavors, parlarem del pagament.
Primer, parlem del pagament i després ja farem tot això.
Aquest collar de control de l'ADG
aplaca la voluntat més forta, una tecnologia molt restringida.
Està encriptat,
a més, estaria bé que confiéssiu en mi.
Els actes són més importants.
Vinga, estic sol i indefens.
Collons... Sol, sí. Indefens, ho dubto.
Fes el que ha dit.
-Posa'l a... -A la part superior del bulb raquidi.
Sé com van els enllaços neuronals.
Quin merder ahir.
Vull dir... El Rick es recuperarà?
Hòstia! El que feia a la gent el Sinclair aquell...
L'equip del Cecil controla. Ajudaran el Rick.
T'ho he de dir:
si m'haguessis ajudat a buscar-lo de seguida, no hauria passat res.
Ja ho sé i em sap greu.
Soc un merda.
Té collons la cosa: per fi m'enamoro d'algú i, de sobte,
bum, és un cíborg.
Total, que quasi no t'he vist aquests sis mesos
perquè ets un superheroi.
-Ja no. -Què? Per què?
Perquè com a amic soc pèssim i, com a nòvio, encara pitjor,
perquè suspendré l'últim curs de l'insti,
perquè tenia tot el que volia i l'he cagada ben cagada.
-Hauria de fer-li cas a mon pare. -Com?
És l'Omni-Man.
És clar.
Ton pare és l'Omni-Man.
Com no me n'he adonat?
L'he cagada molt.
Ja està bé. Prou de fer morros, gemegaire.
-Què? -Pots volar, ets invulnerable.
Ton pare és el millor superheroi i ta mare t'estima i es preocupa per tu.
Només has d'estudiar per millorar les notes,
tot i que, amb l'Amber, tens el que et mereixes.
Ho sento, però és així.
Si jo assumeixo perdre el tio més guapo que conec,
tu pots assumir això.
Els amics es diuen la veritat.
Però no així! M'acaben de deixar, tio!
Fa setmanes, però no te n'havies adonat.
Ets el dolent d'una pel·li de samurais que el tallen pel mig
i es creu que està bé fins que diu:
"Mare meva, el tronc se'm separa de les cames."
T'aprecio, però ara necessito una altra cosa.
Senyor, estan lluitant.
-Debbie? Bé. Hem de parlar... -El Nolan va matar els Guardians.
Ja ho sé.
Ho sabies i no m'ho has dit?
El Nolan no podia saber que ho sabíem
fins que esbrinéssim què vol fer i com aturar-lo.
No hem aconseguit cap de les dues coses.
Què vols dir amb "aturar-lo"?
Et refereixes a matar-lo?
-Cecil! -No sé ni si el podríem matar.
Nosaltres segur que no.
Només hi ha una persona que estigui en peu d'igualtat
amb l'Omni-Man i que el pugui guanyar.
No. No, això mai. No pots fer això!
On és el Mark? On és l'...
INVENCIBLE
Mark, jo vaig matar els Guardians de la Terra.
Espera, abans de dir res, escolta'm, si us plau.
No soc un monstre. No ho volia fer.
Però s'havia de fer.
Era la meva responsabilitat.
Altres persones no ho entendran, però sé que tu sí.
El que et diré ara ho canviarà tot.
Tu recorda que ets el meu fill i que us estimo a tu i a la mare més...
Però què faig?
Quin fàstic.
No ho vaig dissenyar perquè es buidés o s'obrís.
I què ha canviat?
Que he conegut una persona. Feu lloc.
Afanyeu-vos.
L'aire és tòxic per a mi. Em crema els pulmons.
No facis carasses. Has perdut a cara o creu.
Serà dolorós.
Tota la meva vida ha sigut dolorosa.
Ets conscient que el procediment no et transfereix al cos nou,
sinó que t'hi copia la ment.
Per a tu, no canviarà res.
Per a ell, tot.
Ho sé.
Tres, dos...
EN PROCÉS: 5 %
És clar, el seu cervell és anormal.
No hi havies pensat? Mira'l!
Calla, vols?
Té l'escorça motora com un pèsol,
i els lòbuls occipital i parietal, igual.
Se'ls ha menjat el seu cervell sobredimensionat.
El sistema no estava dissenyat per a neurones tan denses.
I ara què som, burros?
Sí, som burros.
Ja està compensat, però va molt just.
Idiota! Has fotut els collars de control.
Agafa l'extintor abans que perdem tota la resta.
Quin dels dos soc?
Ho veus? No ens passa només a nosaltres.
Era cara o creu i has guanyat tu, campió. Ets el nou.
Això no m'ho esperava,
la sensació de continuïtat.
He tancat els ulls i, en obrir-los, ja eren els nous,
però no sabia quin dels dos era.
Així és com va.
Ho vam dissenyar així,
perquè, si no, un de nosaltres sabria que és el clon i això mai acaba bé.
En el teu cas, és una mica més evident.
El problema sembla que s'ha resolt.
Merda. A veure ara què fem.
Sento que no t'hagi tocat.
No ho sentis.
Alegra-te'n.
Canvia el món.
Viu tot allò que no hem pogut viure.
A què esperes?
El pla sempre havia sigut aquest.
Puc tornar-te a la càpsula.
Podem sobreviure tots dos i canviar el món junts.
Això és el que vull.
Si us plau.
És un acte de pietat.
Ho sabem.
Nosaltres ho fem constantment.
Ara, l'esquema.
La clau criptogràfica és el text complet de Frankenstein.
Però si tens sentit de l'humor i tot.
I ara que hem acomplert el tracte,
és hora que torneu a la presó.
Ho diu de debò.
Sí, i també és un adolescent.
No, soc un geni de 30 anys al cos d'un adolescent
amb un xip d'enllaç neuronal que m'acabeu d'instal·lar.
Aquest era el teu pla?
El meu pla era no fer-vos mal.
Us ho heu buscat.
Mark?
Debbie?
Què has fet?
Cecil.
Merda.
Nolan. Espera. Un segon. Calma't...
M'heu estat espiant, a mi i a la meva família?
Era per protegir la teva família.
Sempre has fet molta pena, Donald,
el llepaculs del Cecil.
Correu!
Merda.
Ha estat un honor, senyor.
Amb qui parles...?
L'honor ha sigut meu.
No, per l'amor de Déu.
Nolan.
Ets un monstre.
No està mort.
Tot i haver evacuat el barri, vam haver de baixar la potència.
Com a molt, el deixarà inconscient un parell d'hores.
O potser en sortirà il·lès.
Trobarà el Mark.
Ja no reconec el Nolan. No sé què pot fer.
Jo tampoc.
Val més trobar nosaltres el Mark.
NOTÍCIES
Hola, Eve.
Així que avui em toca ajudar-te.
Tant de conflicte i tanta destrucció és pur teatre.
Tornareu amb mi a la presó.
Ens l'has fotuda, caguerada de laboratori!
De veritat que cal parlar així?
Vosaltres dos també sou clons.
Exacte, i un avantatge de ser clon és...
Que sempre sabem el que pensa l'altre.
Merda.
Que sabut,
però no teniu prou equipament per tornar-ho a fer.
Tots els Guardians al quarter. Prioritat: nivell apocalíptic.
-Té raó. -Què vols fer?
Trencar-li la cara, encara que la hi acabem de fer.
Distrauré la màquina.
A la de tres. Una, dues i tres!
Què collons és això?
Omni... Senyor Grayson...
Està bé?
Sembla acabat de sortir d'un incendi.
On és el Mark, William?
L'havies de portar fa una hora.
L'Amber l'ha deixat i no ha volgut parlar amb mi,
així que ha anat a buscar l'Eve.
Truca-li.
Té el mòbil espatllat.
Hi va haver un atac a la uni i, de sobte...
On és l'Eve?
El Mark diu que viu al bosc.
A uns cents de quilòmetres a l'oest.
Això no és sang, no?
Adeu?
Calleu!
Quedeu-vos quiets fins que us truqui i pregueu perquè no ho faci.
Quedar-nos quiets?
No som els fills que deixes al cotxe mentre compres tabac.
-Què collons passa? -Que us quedeu quiets!
Au, va! De veritat? Au, va!
Ara sí que tens raó. Hem de saber què passa.
Robot, pots hackejar el sistema per veure què passa?
Fantàstic. La cosa va cada vegada millor.
Mireu qui ha tornat a petar. Molt bé!
Tindrem sort
si el psico-robot aquest no ens mata mentre dormim.
Hola? Robot? Hola? Que hi ha algú?
Li falta una bola giratòria d'aquestes per saber que està viu.
Estic ben viu.
Ara més que mai.
Què collons...?
Qui hòsties ets tu?
Em coneixeu com a Robot, però em dic Rudolph Connors,
tot i que prefereixo que em digueu Rudy.
El Robot que coneixíeu era un dron que controlava a distància.
-Què? -Com sabem que dius la veritat?
Pregunteu-me coses que només sàpiga el Robot.
Per què collons ets igual que jo?
Com collons ets igual que jo?
Aquesta història és molt més llarga.
Pot esperar que es resolgui aquesta suposada crisi.
No! Oblida't de la crisi.
Explica't ara mateix!
Els tinc! L'Invencible i l'Atom Eve són a uns 500 quilòmetres
al nord-oest, sobre el bosc de Rideout.
Senyor, l'Omni-Man s'aproxima a la ubicació.
-Els interceptarà d'aquí a sis minuts. -Merda.
No pots portar el Mark i l'Eve amb el teletransportador?
Cal dur posat això i tots dos alhora no pot ser.
Hem de guanyar temps.
Traieu la joia de la corona.
Quina merda. Sento que t'hagi deixat.
Creia que, en dir-li la veritat, estaríem bé.
-Que cregut. -Una mica ingenu, potser.
Tu em vas aconsellar que no li ho digués.
Sí, però no et vaig dir que l'enganyessis durant cinc mesos
mentre et portaves fatal.
Creia que series més espavilat.
Ja, no he estat gens espavilat, no.
No sé qui soc, qui he de ser...
Ja, a mi també em va costar.
Vaig estar tres anys al Teen Team.
I amb el Rex, molts més.
I ara ets això.
Continuo sent l'Atom Eve i he salvat més vides
en aquests tres dies que en tres anys.
Ho sento, no volia molestar-te.
I, creu-me, ser aquí és millor que viure amb els meus pares.
Tot i que hauria de trucar a ma mare.
No en seràs capaç.
D'acord. El tenim.
Ha caigut.
No, ha caigut.
Torna a disparar-li.
NIVELL D'AMENAÇA
400.000 milions per a l'hemorràgia nasal més cara del món.
SENYAL PERDUT
L'Omni-Man ha tornat per interceptar l'Invencible i l'Atom Eve.
Enceneu el teletransportador.
Has dit que no podies dur-los.
No és per a ells.
I he rebut l'alerta del Cecil
i he vingut aquí corrents. Alguna pregunta?
Sí, unes quantes!
La primera, per què jo?
O sigui, entenc que tothom vol ser com jo,
però per què jo específicament?
I la segona, per què jo de petit? És molt estrany.
Sí, t'has ratllat.
No li ho has demanat.
Això és el que trobes malament?
Hi ha moltes coses malament.
Ho ha fet per mi.
Què? Però què dius?
Tots dos érem presoners als nostres cossos.
La Monster Girl rejoveneix lentament
i jo era en una tomba mecànica creada per mi.
Jo he escapat de la meva presó i ara t'ajudaré a tu.
No! No el compadiu!
Encara no m'ha dit per què m'ha robat la cara de nen!
M'estàs fotent la infància, i és difícil perquè ja havia sigut fotuda!
He adaptat el teu ADN
perquè vaig notar que a la Monster Girl li semblaves interessant.
Com? Espera, què?
Mare m... No sé ni què pensar sobre això.
Hòstia puta, Robot! Pots deixar de fotre'm la vida?
Ens has mentit sobre qui eres,
has alliberat els Mauler, li has robat l'ADN al Rex,
has treballat amb criminals per fer-te un cos
i esperes que tots ho vegem normal?
Doncs... Sí, vull dir... Així és.
Necessito temps per pair-ho tot i crec que els altres també.
-Tu trobes? -Escolta!
Ja sé per què el Cecil ens té en alerta màxima.
Què collons passa avui?
Què és això?
Ja t'ho dic jo: no és problema nostre.
-Hauríem de parlar amb el Cecil. -Passo.
Passo de tot això i tu també.
No vaig marxar per això.
Vas marxar per apartar-te del Rex i de les merdes de superherois.
El Rex no va tenir res a veure amb això.
Vaig marxar perquè necessitava començar de zero,
però això no implica passar del món quan em necessita.
El món estava bé abans d'arribar-hi jo. Li anirà bé sense mi.
Millor, probablement.
Entenc que estiguis fotut perquè l'Amber t'ha deixat,
però, creu-me, et sentiràs pitjor
si et quedes aquí i no fas res quan podries salvar vides.
-Ho dubto. -Molt bé, però jo piro.
-Pretenies fer-me mal? -No, només volia captar la teva atenció.
Collons, Nolan, al coll? Després de tot el que hem passat junts?
No t'hi fiquis, Cecil.
Saps que això és impossible.
M'he enfrontat a la mort milers de vegades,
però això m'ha acollonat de veritat.
Només vull saber per què.
Tots els Guardians es jugaven la pell per tu una vegada rere l'altra.
No necessitava la seva ajuda.
Eren dèbils.
Eren els teus amics, com jo!
Per això sé que no els vas matar per gust.
Tenies un motiu.
Vols desfogar-te?
D'acord. No m'ho expliquis a mi.
Però i a la Debbie?
No es mereix respostes?
Ni l'anomenis.
Per què no? Li has fet mal tu, no jo.
Ara ella i jo estem igual.
Jo menteixo bé, molt bé,
però tu ho fas molt millor.
L'has enganyada.
Ens has enganyat a tots quant de temps? 20 anys?
Espera, el Mark sap que son pare és un assassí?
Ho sap?
No? Què farà quan ho descobreixi?
És inútil. No em pots aturar.
És cert, jo no puc, però puc fer el que he fet
des que vaig descobrir que ets un mentider.
Puc guanyar temps.
Què són aquestes coses?
Soldats morts.
Serveixen al seu país una última vegada gràcies a aquest monstre.
Calla! No vull ni que em parlis!
Porteu-los ara mateix.
Teletransporta'm amb l'Invencible i l'Eve.
Quan es posin això, ens dus cap aquí de nou.
L'Eve i l'Invencible es mouen.
Tenim quatre minuts.
Merda.
Merda!
Emporteu-vos-el!
I descongeleu l'últim recurs.
De debò?
I poseu-li això.
Que imbècil.
Vols revenja?
Deixa de queixar-te i acaba això. Jo ja quasi ho tinc.
Està carregat.
-L'he fet com l'esquema. -Bé.
Com sabem si reviurà?
El Cecil no ho va aconseguir.
El Cecil és imbècil.
Per alguna cosa li diuen l'Immortal.
Jo duré el collar.
Deus estar desesperat.
Ja he vençut aquesta cosa.
Sí, però ja no sent dolor
i l'hem farcida de drogues i millores tant com hem pogut.
A més, està molt emprenyada
i et culpa a tu.
Sort.
Se'ls acosten dos helicòpters de les notícies.
L'Omni-Man està lluitant contra la mateixa criatura
a què es va enfrontar al Japó fa sis mesos.
Hem d'ajudar-lo.
No us mogueu fins que jo us ho digui.
Si va malament, sou l'última opció contra l'Omni-Man.
Acaba de dir que som l'última opció contra l'Omni-Man?
Sí, sí.
Hòstia.
Crec que això és el que li va passar a l'última opció anterior.
Això ens donarà cinc minuts.
Teletransporteu-me amb l'Invencible.
No puc. El teletransportador ha quedat inutilitzat.
Doncs feu-lo anar, hòstia, o morirem tots!
On creieu que anirà després?
El Mark és amb l'Eve! Truca-li!
-Sí que has tardat. -No vinc a ajudar.
Només et vull protegir.
Doncs haver-te quedat. Hòstia, Mark, sembles mon...
Pare!
Eve! Soc la mare del Mark. He de parlar amb ell!
Se n'acaba d'anar. Què passa?
Pare! Estàs bé?
-Mark. -Vols dir "Invencible"?
Ja era hora de fer equip.
Vinga!
He d'ajudar-los!
No ho facis.
-Ves al quarter dels Guardians. -Què? Cecil!
Escolta'm i fes el que et dic.
Fes que marxi.
Fes que marxi! Hi ha el Mark!
-No puc, Debbie. -Per què?
Perquè no.
El Nolan va matar els Guardians i el Donald,
i res no l'ha pogut parar,
i ara no sé si el Mark és amb son pare o contra ell.
No puc fer que marxi l'única cosa que els pot aturar a tots dos.
Per això sempre t'he odiat.
Jo m'odio pel mateix.
I ara què?
No ho sé. Hauria d'estar viu.
Doncs no ho està.
Que perspicaç.
Què fas?
Inclús Frankenstein va necessitar una empenta per viure.
Un: ell no és Frankenstein.
Dos: va ser un llamp, no això que estàs fent tu.
I tres: això només passa a la pel·lícula.
Ja ho sé, igualment, m'agrada fer-ho.
Desperta, inútil sense vida!
-Activa el collar! -On és?
Immortal! Ves i aniquila el Robot i els nous Guardians de la Terra!
On és l'Omni-Man?
On és?
L'esquema del Robot no era bo.
No fotis.
-No havies lluitat ja contra això? -Però ara és més fort.
El Cecil l'ha enviat contra mi.
El Cecil? Per què ho faria?
-Hi ha moltes coses que no saps, Mark. -Què?
D'acord. Explica-m'ho tot quan hàgim acabat amb la tentacles.
Mark?
-Senyor. -Què?
Un contacte nou s'acosta a l'Omni-Man i a l'Invencible. Mach 3.
Merda, li he dit a l'Eve que no s'hi fiqués.
No és l'Atom Eve.
Omni-Man! Fill de puta!
Em costa de creure el que estic veient,
però l'Immortal, o algú de molt semblant,
de sobte ha atacat l'Omni-Man.
Com saben, l'Immortal va ser assassinat fa vuit mesos
juntament amb la resta de Guardians de la Terra originals.
No en van trobar l'assassí.
No pot ser.
Assassí! Confiàvem en tu!
Ens vas trair!
Hauries d'haver seguit mort.
Pare?
Et mataré!
Pare?
Mark...
Hem de parlar.
Subtítols: Tòfol Cabeza Cáceres
Supervisor creatiu Guillermo Parra