Dette program indeholder blinkende lys, som kan udløse epilepsi hos personer
med fotosensitiv epilepsi. Seer-forsigtighed tilrådes.
TIDLIGERE
Ud af mit hus!
Vi tales ved.
Hvor er Mark, Debbie?
Jeg ved, du er superhelt.
Flyv bort, flyvedreng.
-Hej Eve. -Så jeg hjælper dig i dag.
Vi har groet en ny krop til dig.
Ved Mark, hans far er morder?
Bland dig udenom, Cecil.
Det er Marks mor. Jeg må tale med ham!
Hvad foregår der?
Hvor er Omni-Man? Hvor er han?
Morder! Du forrådte os!
Du burde være forblevet død.
Far?
Mark...
Vi må tale sammen.
Nej!
Nogen kontrollerer dig.
-Far, sig, hvordan jeg stopper dem. -Mark...
Lad min far gå!
-Lad ham gå! -Stop.
Det er mig, Mark. Det er bare mig.
Jeg havde tænkt det anderledes,
men jeg har intet valg.
Du bør vide, hvor jeg virkelig kommer fra.
Jeg er fra Viltrum,
men det er ikke planeten, jeg har fortalt dig om.
Vi har skabt en perfekt civilisation,
men det tog al vores styrke, beslutsomhed og mod at nå dertil.
For at vores folk kunne nå deres fulde potentiale,
måtte vi fjerne de svage fra vores samfund.
Det var en lang og vanskelig proces.
Da det var ovre, var vores befolkning halveret,
men det, der rejste sig fra asken, var ustoppeligt.
Da jeg blev født,
var Viltrum allerede det største imperium i vores galakse.
Vi ville gøre det til det eneste i vores galakse.
Da jeg blev gammel nok, drog jeg i krig.
Det var hårdt, men jeg tror på vores sag.
Nogle arter modstod selvfølgelig, men ingen kunne modstå os længe.
Snart omfattede vores imperium tusindvis af planeter.
Men som territoriet voksede, blev vores styrker spredte,
og vores ekspansion ophørte.
Vi havde brug for en bedre, mere effektiv måde at erobre verdener.
Vores mest betroede officerer blev hver tildelt en planet at svække.
Jeg var blandt de heldige få.
Jeg kunne ikke fortælle din mor, hvorfor jeg var her...
Men den tid er slut...
Og nu må vi klargøre Jorden til at tilslutte sig Viltrum-imperiet.
Mark, dette er gode nyheder.
Vi kan omsider udføre vores mission.
Gå vores skæbne i møde.
Du løj for mig.
Du måtte ikke kende sandheden.
Ikke før du fik dine kræfter. Ikke før jeg var sikker.
Sikker på hvad?
Sikker på, at du var viltrumit.
Ellers ville jeg bare være endnu et menneske at besejre?
Nej. Det giver ingen mening.
Du elsker mig.
Du elsker mor. Det ved jeg, du gør!
Har du nogen anelse om, hvor længe vi lever?
Jo ældre vi bliver, jo langsommere ældes vi.
Viltrumit-DNA er så rent,
og du er næsten fuldblods.
Du vil leve i tusindvis af år.
Forstår du, hvad det betyder?
Alle, som du kender og elsker, vil være borte, før du ligner en på 30.
Det er ikke noget, jeg ønsker for dig.
Dette er ikke din verden. Det er deres.
Men vi kan hjælpe dem. Vi kan stoppe krige.
Udrydde hungersnød.
Give dem medicinsk teknologi, der er flere århundreder foran deres.
Vi har allerede gjort det.
Hvis det ikke var for dig og mig, ville planeten stå i flammer.
Vi skal blot byde Jorden velkommen i vores imperium.
Jeg elsker din mor,
men hun er mere et kæledyr for mig.
-Et kæledyr? -Det er den eneste vej.
-Rør mig ikke! -Rolig nu.
Jeg tager det ikke roligt! Det her er vanvid!
Hvad tror du, der vil ske?
At jeg slavebinder mine venner for rumvæsner, jeg aldrig har mødt?
Det her er mit liv! Det er mit folk!
-Vi har et ansvar over for Viltrum... -Jeg er ligeglad med Viltrum.
Om jeg så bliver en million år.
Jeg lader dig ikke ødelægge mit hjem!
Du ved ikke, hvad du siger.
Og jeg kan ikke lade dig blande dig.
Jeg ved præcis, hvad jeg siger.
Så må det være sådan.
Tror du virkelig, du kan stoppe mig?
Kortlæg deres bane.
Jeg må vide, hvor de er på vej hen, før de når dertil.
Jeg beklager, du måtte høre det.
De slår hinanden ihjel. Stop det her.
Vi har dem.
De sænker farten 32 km sydøst for Chicago.
Chicago? De er i nærheden. Start vores kampfly.
Hvad kan de dog gøre?
Efter alt, vi har smidt efter Nolan, ikke meget. De er en distraktion.
Måske får drengen en chance for at finde på noget.
Du milde himmel!
Okay, hvad gør vi? Tager vi derud?
Og gør hvad? Vi kan ikke følge med.
Nej. Vi følger Cecils ordrer og bliver her.
Denne kamp er hinsides vores nuværende evner.
Robot har... Rudy har ret.
Vi kan hjælpe senere.
Eve! Gudskelov, du er okay.
Jeg har det fint. Hvad sker der med Mark og Omni-Man?
Omni-Man tæsker ham. Verden er skør.
Enig. Jeg håber virkelig, Mark lever op til sit navn.
For at bekæmpe sin far og overleve, skal han være...
Gør det ikke! Det er ikke for sent.
Jo, det er.
Mål i sigte. Vi angriber.
Cecil vil spilde mere tid.
Se det, de gør for at efterligne en brøkdel af vores kraft.
Når de skilles, så ram ham med alt, I har.
Modtaget.
Medlidenhed er passende, Mark,
men sæt dem ikke over din egen slags.
Nu, nu, nu!
Direkte skud.
Gentager, direkte skud på Omni-Man.
-Jeg har dig. -Den virker ikke!
Den er unødvendig.
Manner. Tak.
Jeg troede, jeg var fortabt.
-Du dræbte ham næsten! -I stedet reddede du ham.
Så stor en indsats for hvad?
Nej!
Hvor var ham den anden?
Han er bag ved mig.
Du dræbte ham!
Nu eller om 50 år... Hvilken forskel gør det?
Hvilken forskel?
Han ville have et liv!
Foruroligede det dig at se manden miste livet?
Gjorde det ondt?
Så lad os se dig håndtere det her.
-Gretchen! -Mor!
Jeg har dig.
Rør dig ikke!
Vær ikke bange, okay?
Mor!
Nej!
Hvordan kunne du gøre det?
Det var din skyld.
Din stædighed mod det uundgåelige slog de mennesker ihjel.
Hvor mange flere skal dø, Mark?
Det er op til dig.
Og hvad lavede de også med de skrøbelige, små liv?
Lyt til det, jeg siger. Du ved inderst inde, at jeg har ret.
Har ret?
Omkring hvor ynkelig og meningsløs menneskeheden er?
Er mors liv værdiløst?
I det store hele...
-Ja. -Nej!
Debbie...
Hvordan kan du sige den slags?
Hvordan kan du sige det om mor?
Løgner!
For første gang i dit liv fortæller jeg dig sandheden.
Jeg er nødt til at redde dem.
Nej.
Måske lærer du det denne gang.
Åh gud.
Disse mennesker er meningsløse.
De er hulemænd uden os.
Du tager fejl!
Jeg har set dig redde folk.
Jeg har set dig næsten dø for at beskytte dem.
Måske var du viltrumit, da du kom til Jorden,
men du har ændret dig! Du var lykkelig her!
Ja, jeg var lykkelig. For en stund.
Men jeg er loyal over for Viltrum
og ikke den her ynkelige undskyldning for en civilisation.
Slip mig!
Du lytter ikke, Mark.
Min tid her har været en plet i min levetid.
Du kender mig ikke.
Jeg vil brænde planeten til grunden,
før jeg bruger endnu et øjeblik på at leve blandt disse dyr.
Helt ærligt.
Det var forkert af mig at opdrage dig som menneske.
Jeg skulle have forberedt dig bedre. Lært dig mere.
Dit liv har været blødt og smertefrit.
Du er kun viltrumit i blodet.
Nu begynder din sande uddannelse.
Åh gud, Mark.
Gør jer klar. Vi kan ikke stoppe kampen, men vi kan redde liv.
Cecils ordrer var, at vi skulle blive her.
Vi er ligeglade.
Du er ikke en robot længere, husker du nok?
Har du fået nok?
Jeg stopper dig.
Jeg er klar, når du er.
Du gør det her for ingenting.
At være en del af imperiet vil gøre Jorden bedre end nogensinde.
Og hvis de gør modstand?
Det er derfor, vi er her.
For at forhindre modstand.
For at vise dem at de tager fejl, at det er meningsløst.
At de kan være en del af noget større. Eller dø.
Jeg lader dig ikke gøre det.
Vil du dø for den her planet?
Fint! Hvad betyder 17 år mere?
Jeg kan altid starte forfra.
Lave endnu et barn.
Hvad laver du?
Hvis jeg skal overvære denne kamp, ville jeg se bedre ovenfra.
Det ved du godt, du ikke kan.
Det er slemt nok, du står herovre som en særling. Sæt dig ned.
Det her er spild af alles tid.
Der er så meget mere, jeg kunne gøre lige nu.
Kom så, Mark!
Du går glip af det!
-Se lige Mark. -Strike ét!
Du og jeg har skabt ham.
Han er vores.
Når han føler glæde, føler vi glæde.
Kan du se hans ansigtsudtryk?
Hvordan kan du se det uden at føle det samme?
-Strike to! -Som vi bliver ældre,
bliver det sværere at føle det.
Verdens tyngde holder os nede.
Flot, skat!
Men vores børn minder os om glæderne i livet.
Det bringer os tilbage og viser os, hvad livet handler om.
Det her er menneskeheden.
Ja! Fortsæt, Mark!
-Kom så, Mark! -Afsted!
Afsted, Mark!
-Kom så, makker, du kan godt! -Kom så!
Inde!
Så du det, far? Så du det?
Det var fantastisk!
Ja, jeg så det.
Fandens også!
Hvorfor fik du mig til at gøre dette?
Du kæmper, så du kan se alle omkring dig dø!
Tænk dig om! Du vil leve længere end alle disse skrøbelige, ligegyldige væsner.
Du vil se verden blive til støv og blæse bort!
Alle og alt, du kender, vil forsvinde!
Hvad vil du have om 500 år?
Dig, far.
Jeg ville stadig have dig.
Far?
Dette er synet i Chicago centrum,
mens mørket lægger sig over dagen, hvor verden ændrede sig.
Omni-Man og Invincible var her under deres frygtelige kamp.
Skaden, I kan se bag mig, skete
på få minutter, før de kæmpede videre andetsteds.
Jeg kan ikke begynde at forklare ødelæggelserne, smerten,
tabet.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Og vi stiller alle det samme spørgsmål:
Hvordan kan nogen, der lovede at beskytte os
mod enhver trussel,
blive truslen?
Uden svar kan vi blot holde om hinanden, mens vi samler stykkerne op.
Byplanlæggere anslår, at det vil tage ugevis
at rydde området, før genopbygningen kan begynde.
Antallet er døde er uoverskueligt.
Gudskelov er Klodens Vogtere og Atom Eve på stedet.
Der har ikke været tegn på Omni-Man eller Invincible siden i går.
Med tiden håber vi at opdage, hvad der endte angrebet,
men for nu kan vi være taknemmelige over, at faren er bag os.
-Mor... -Lad være at tale.
Du skal nok klare dig.
Du er i sikkerhed nu.
Det er ovre.
Her. Drik.
Jeg er så stolt af dig.
Jeg lader dig hvile.
Debbie?
Undskyld.
Det er okay.
Hør, jeg ville...
Hvis det er for meget, så sig det.
Jeg tænker, det er en lettelse at vide, at der er styr på tingene.
Kom nu til sagen.
Vi ønsker at bevare Omni-Mans hemmelige identitet
for at beskytte jer to.
Nolan Grayson døde officielt,
da nabohuset eksploderede efter et gasudslip.
Nolans rejsebøger har altid solgt godt,
men salget vil stige betydeligt efter hans død,
så du og Mark vil have penge nok.
Vær ikke foruroliget, hvis du og Mark er i nyhederne.
Vi har sendt besked ud,
så I kan få det normalt igen, når Mark er helet.
Normalt?
Jeg beklager. Jeg mente ikke...
-Jeg mente bare... -Nej, jeg beklager. Det er sødt af dig.
-Tak. -Ja.
Nolan gjorde alt for næsen af mig, og jeg så det aldrig.
Jeg ville ikke kunne leve med mig selv uden at rette op på det.
Manner.
Vi har ikke fortjent det.
Virkelig?
Fuck af.
Jeg sagde stop!
Nu ligner vi et hold.
PENTAGON PARKERING BAGVED
Hej William.
Hej Eve.
Har du hørt fra Mark?
Ikke siden det mellem ham og hans far i nyhederne.
Jeg er virkelig bekymret...
Åh, fandens!
Ved du, han er Invincible?
Åh, manner. Ved du det også?
Jeg troede, jeg havde røbet det.
Tror du, han er okay?
Det ved jeg ikke.
Det var noget af en ting, du gjorde, knægt.
Jeg troede, det måske var en drøm.
Det ville jeg ønske.
Du har været omtåget i to uger.
Men mine folk fik dig lappet godt sammen.
Vi lukker dig ud om et par dage.
Jeg så min far flyve væk. Hvor tog han hen?
Få noget hvile, knægt. Vi tales ved.
Vent.
Vent!
-Vil du sige, hvad der skete? -Det kommer an på.
-Hvad? -Om du stadig vil være helt eller ej.
Jeg ved det ikke.
Kom med mig.
Jeg ville fortælle dig,
at din mor hørte alt, din far sagde.
Så du behøver ikke forklare det hele.
Hvad? Hørte hun det? Hvor kunne du?
Synes du ikke, hun fortjener sandheden?
-Ja, men... -Din mor ved, han dræbte Vogterne,
men hun håbede, der var en god grund.
Det gjorde jeg også.
Det er bedst, hun ved alt om din far.
Måske har du ret.
Vent nu lige, hvor er vi?
Beklager. Lys.
Det er nok. Lys.
Hvad fanden skete der lige? Hvor blev det hele af?
Det vand, amerikanerne drikker fra deres vandhaner,
er tilsat et kemikalie, der hæmmer evnen til at se visse lysfrekvenser.
-De frekvenser anvendes i dette rum. -Så det hele er usynligt?
Du og alle andre i USA
har ikke evnen til at se ting i dette rum.
Vi bruger det overraskende meget.
Vildt.
For at besvare dit spørgsmål
så overvågede vi din far, indtil han forlod solsystemet.
Han ændrede ikke bane, så han skal temmelig langt væk.
Hvilket betyder, vi har brug for en erstatning.
Nej. Ikke nu. Ikke endnu.
Din far efterlod mig ikke mange muligheder.
Uden dig...
...er der ikke rigtig andre end Klodens Vogtere.
Jeg ved det. Beklager.
Det er bare... Det er for meget.
Jeg burde ikke have nævnt det så tidligt.
Lad os få dig og din mor hjem først.
Vi reparerede huset og talte med jeres skole og arbejde.
Der er endda en gravsten på kirkegården,
som I nok ikke ønsker at besøge.
Hvis I har brug for andet, ringer I bare.
Tak, Cecil.
Meget bedre.
Jeg lægger mig ned lidt.
Okay, mor.
Gæt, hvem der er ved at få sine kræfter?
Storartet, sønnike!
Hvis du virkelig vil gøre det, jeg gør,
må du være forberedt på hvad som helst.
Far!
Av! Ribben!
Jeg er bange, far.
Hvad, hvis jeg ikke kan det her?
Dette er begyndelsen på en lang rejse for dig og mig.
Du vil skulle gøre nogle ting,
du ikke vil, eller som du måske tror, du ikke kan.
Du er en viltrumit.
Vi har et ansvar, som normale mennesker ikke har.
Jeg vil gøre, hvad du gør.
Jeg vil være ligesom dig!
Det bliver du.
Mor!
Jeg bestiller noget aftensmad.
Har du lyst til pizza?
Mark!
Betyder det her, at...
Jeg mener, hvis du vil.
Men hvad med...
Jeg var ikke den eneste, der blev løjet for.
Omni-Man er min...
De sagde, din far døde, da en gasledning sprængte i luften.
Det er ikke svært at regne ud.
Detektiv Amber, klar til at hjælpe med svære sager, der kommer op.
Er du...
Jeg ved, du ikke er okay, men vil du tale om det?
Ja. Det tror jeg, jeg vil.
Mark! Hvor er det godt at se, du er okay.
Efter alt det i fjernsynet om dig og Omni...
Hej Amber.
-Hun ved godt det om min far. -Åh, okay.
Ved de det?
Vil I...
Lad os gå ud.
Vi har ikke åbent! Hvordan kom du...
Debbie!
Hvordan har du det?
Glem det. Dumt spørgsmål.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg brugte så meget tid på at tænke på, om Nolan dræbte Vogterne,
og hvorfor han skulle have gjort det,
at jeg glemte at tænke på, hvad der ville ske bagefter.
Hvor det ville efterlade mig og Mark.
Og efter alt det, Nolan har sagt og gjort,
kan jeg stadig ikke tro det.
Jeg kan ikke tro, at vores tid sammen var en løgn.
Bare han kom tilbage.
Enig.
Skænk mig en.
Jeg har kun et glas.
Jeg er ligeglad. Hæld op.
Hvordan tager din mor det?
Lige så slemt, som man ville forvente.
Mark, det gør mig ondt.
Jeg har intet at sige.
Det er, som om jeg er hul indeni.
Intet virker ægte.
Vi behøver ikke gøre det her.
Nej. Det er okay.
Jeg havde brug for at komme ud.
Men kan vi tale om noget andet?
Vi kan prøve, men ingen i verden taler om andet lige nu.
Okay. Undskyld. Nyt emne.
Vent. Hallo?
Jeg har brug for dig. Nu. Skynd dig.
Jeg er straks tilbage.
Hvad er det?
Jeg ved, du sagde, du ikke ville det her,
men nogen flyver mod Jorden fra rummet.
Vi prøver stadig at finde ud af hvem, men...
I kender til Mark og Omni-Man nu, så jeg kan lige så godt afsløre mig.
Jeg mødte Mark i hans dragt, før jeg indså, vi gik på samme skole.
Jeg er...
Jeg er Atom Eve.
Hvad? Du godeste! Nu kan jeg se det.
Du kan lave kopier af dig selv.
Nej! Det er Dupli-Kate. Jeg er den lyserøde.
Åh, klart. Selvfølgelig.
Invincible!
Åh, det er bare dig.
Gudskelov! Jeg troede, jeg kom for sent!
-Jeg må advare dig! -Advare mig?
Da jeg kom tilbage til Planetkoalitionen
for at sige, jeg var rejst til Jorden,
gik de fra forstanden! Jorden er urørlig.
Der bor en viltrumit på din planet.
Åh, det.
Vent. Hvad? Ved du det allerede?
-Ja. -Jeg forstår det ikke!
Sæt dig ned. Det kan tage et stykke tid.
Så du er viltrumit?
Men du arbejder ikke for dem?
Og din far forsøgte at overtage planeten, men så rejste han?
Rejste han bare? Det er tosset, mand.
Ja, så vidt vi ved, er min far bare forsvundet.
Det er vildt underligt for en viltrumit.
De giver ikke bare op. De er ubønhørlige.
De smadrede min verden, da mit folk gjorde oprør mod dem.
De sprængte den i luften for ikke at miste den.
Jøsses. Det er jeg ked af.
Det skal du ikke være. Jeg burde undskylde.
Hvis jeg havde tjekket mine ordrer,
havde jeg set, at Jorden er under overtagelse af Viltrum.
Jeg havde advaret dig.
Jeg ville bare have fortalt min far det hele.
Hvem ved, hvad der så var sket?
Jeg aner ikke, hvad du gennemgår.
Jeg har seriøst ingen anelse. Da min verden gik under,
skabte mit folk avlslejre for at undgå, at vi uddøde.
Jeg har aldrig mødt min far.
Efter de seneste par dage er jeg jaloux.
Planetkoalitionen vil ønske at høre om dig.
En magtkamp er udbrudt dybt i rummet.
Hvilken slags?
Koalitionen forsøger at forene nok verdener
til at stoppe viltrumitterne.
Sagen er,
at ingen har hørt om en viltrumit-desertør før.
Det er vanvittigt.
Det sker bare ikke.
Det kunne være fordelen, vi har ledt efter.
Klart. Sig til, hvis jeg kan hjælpe.
Hvorfor smiler du?
Jeg tænker bare på alt det, jeg har været igennem.
Hvor stort det føles.
Men at det bare er en lille del af noget meget større,
får det til at virke mere overskueligt.
Det hjælper i hvert fald.
Beklager at være en lyseslukker... Det siger I på Jorden, ikke?
Når de opdager, at din far er rejst,
så kommer viltrumitterne efter jer.
Tro mig, når de udvælger en planet, giver de ikke op uden kamp.
Jeg vil være klar.
Det håber jeg. Hvad er planen i mellemtiden?
At afslutte gymnasiet, tror jeg.
Okay, det lyder godt.
Hvad er gymnasiet?
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Toni Spring