Programmet innehåller blinkande bilder som kan orsaka anfall
DETTA HAR HÄNT
Ut ur mitt hus!
Vi pratar senare.
Var är Mark?
Jag vet vad du är.
Flyg iväg.
-Hej, Eve. -Så jag hjälper dig idag.
Vi har odlat en ny kropp åt dig.
Vet Mark att hans far är en mördare?
Håll dig utanför det här.
Marks mamma. Jag måste prata med honom!
Vad händer?
Var är Omni-Man?
Mördare! Du förrådde oss!
Du borde ha förblivit död.
Pappa?
Mark...
Vi måste prata.
Nej!
Någon kontrollerar dig.
-Berätta hur jag får dem att sluta. -Mark...
Släpp min pappa!
-Släpp honom! -Sluta.
Det är jag, Mark. Det är bara jag.
Jag ville inte göra det så här,
men jag har inget val.
Du måste veta var jag kommer ifrån.
Jag är från Viltrum,
men det är inte planeten som jag berättat om.
Vi skapade en perfekt civilisation,
men det krävde all vår styrka, beslutsamhet och mod.
För att vårt folk skulle nå sin fulla potential,
utrotade vi de svaga från vårt samhälle.
Det var en lång och svår process.
När det var över var halva befolkningen död,
men ur askan reste sig en ostoppbar ras.
När jag föddes
var Viltrum redan galaxens största imperium.
Vi tänkte göra det till universums enda imperium.
När jag var gammal nog rekryterades jag.
Det var svårt, men jag tror på vår sak.
Vissa raser gjorde motstånd, men ingen klarade sig länge.
Snart omfattade vårt imperium tusentals planeter.
Men vårt territorium växte sig allt för stort
och vår expansion stannade.
Vi behövde ett bättre sätt att erövra världar.
Våra mest betrodda officerare fick varsin planet att försvaga.
Jag var en av de få lyckliga.
Jag kunde inte berätta för din mor varför jag var här...
Men det är dags nu...
Vi måste göra jorden redo att ansluta sig till Viltrum-imperiet.
Det här är goda nyheter.
Vi kan äntligen göra det vi var ämnade för.
Vara de vi var ämnade att vara.
Du ljög för mig.
Du kunde inte veta sanningen.
Inte förrän du hade dina krafter. Inte förrän jag var säker.
Säker på vadå?
Att du var en viltrumit.
Annars hade jag bara varit ännu en människa att erövra?
Nej. Jag förstår inte.
Du älskar mig.
Du älskar mamma. Jag vet det!
Anar du hur länge vi lever?
Ju äldre vi blir, desto långsammare åldras vi.
Viltrumit-DNA är så rent,
du är nästan fullblodig.
Du kommer att leva i tusentals år.
Förstår du vad det betyder?
Alla du älskar och känner är döda innan du ens ser ut att ha fyllt 30 år.
Det är inte något jag vill för dig.
Det här är inte din värld. Det är deras.
Men vi kan hjälpa dem. Vi kan stoppa krig.
Utrota hungern.
Ge dem medicinsk teknik, mycket mer avancerad än vad de har nu.
Vi har redan gjort det.
Om det inte vore för oss hade planeten redan gått under.
Vi välkomnar bara jorden in i vårt imperium.
Jag älskar din mor,
men hon är mer som ett husdjur.
-Husdjur? -Det här är det enda sättet.
-Rör mig inte! -Lugna dig.
Jag tänker inte lugna mig! Det här är vansinne!
Vad tror du kommer att hända?
Ska jag förslava mina vänner för utomjordingar jag aldrig träffat?
Det här är mitt liv! Mitt folk!
-Vi har ett ansvar för Viltrum... -Jag skiter i Viltrum.
Jag skiter i om jag lever i en miljon år.
Jag tänker inte låta dig förgöra mitt hem!
Du vet inte vad du säger.
Jag kan inte låta dig lägga dig i.
Jag vet precis vad jag säger.
Må så vara.
Tror du att du kan stoppa mig?
Kartlägg deras bana.
Jag måste veta vart de är på väg.
Ledsen att du fick höra det där.
De kommer att döda varandra. Stoppa dem.
Vi har dem, sir.
De är 30 km utanför Chicago.
Chicago? De är inom räckhåll. Kalla in våra jetplan.
Vad kan de göra, sir?
De är bara en distraktion.
Det kanske ger ungen en chans att tänka.
Helvete!
Vad gör vi nu? Beger vi oss dit?
Vi kan inte utmana dem.
Nej. Vi följer Cecils order och stannar här.
Vi är inte starka nog att ta oss an dem.
Robot har... Rudy har rätt.
Vi har får en chans.
Eve! Tack och lov, du mår bra.
Jag mår bra. Vad händer med Mark och Omni-Man?
Omni-Man spöar skiten ur honom. Världen är galen.
Verkligen. Jag hoppas att Mark lever upp till sitt namn.
För att möta sin far och överleva måste han vara...
Gör inte det här! Det är inte för sent.
Jo, det är det.
Målet i sikte. Anfaller.
Cecil vill slösa mer tid.
Se vad de skickar för att nå en bråkdel av vår kraft.
När de har delat på sig, ge honom allt vi har.
Uppfattat.
Det är rätt att tycka synd om dem,
men fel att se dem som din egen sort.
Nu!
Direktträff.
Upprepar, direktträff på Omni-Man.
-Har dig! -Min fallskärm!
Du behöver den inte.
Tack.
Jag trodde jag var död.
-Du dödade honom nästan! -Istället räddade du honom.
Så mycket ansträngning för vad?
Nej!
Var är den andre?
Han är bakom mig!
Du dödade honom!
Vad gör det för skillnad nu eller om 50 år?
Skillnad?
Han skulle ha levt!
Stör det dig att han dog?
Gjorde det ont?
Låt oss se hur du hanterar det här.
-Gretchen! -Mamma!
Jag har dig.
Rör dig inte!
Var inte rädd.
Mamma!
Nej!
Hur kunde du göra så här?
Det var ditt fel.
Din envishet mot det oundvikliga dödade dem.
Hur många fler måste dö?
Det är upp till dig.
Och vad kan de göra med sina små liv?
Lyssna på mig. Du vet att jag har rätt.
Rätt?
Om hur patetisk och meningslös mänskligheten är?
Är mammas liv värdelöst?
I det stora sammanhanget...
-Ja. -Nej!
Debbie...
Hur kan du säga så här?
Hur kan du säga så om mamma?
Lögnare!
För första gången i ditt liv talar jag sanning.
Jag måste rädda dem.
Nej.
Den här gången kanske du lär dig.
Herregud.
De är meningslösa.
De är grottmän utan oss.
Du har fel!
Jag har sett dig rädda folk.
Jag har sett dig nästan dö för dem.
Du kanske var en viltrumit när du kom till jorden,
men du har förändrats! Du var lycklig här.
Jag var lycklig. Ett tag.
Men jag är lojal till Viltrum,
inte denna patetiska ursäkt till civilisation.
Släpp mig!
Du lyssnar inte.
Min tid här har endast varit en bråkdel av mitt liv.
Du känner inte mig.
Jag bränner hellre ner planeten
än tillbringar en minut till med dessa djur.
Snälla.
Jag borde inte ha uppfostrat dig som människa.
Jag borde ha förberett dig bättre. Lärt dig mer.
Ditt liv har varit smärtfritt.
Du är bara en viltrumit i blodet.
Din verkliga utbildning börjar nu.
Herregud, Mark.
Gör er redo. Vi kan inte stoppa dem, men vi kan rädda liv.
Cecils order var att stanna här.
Vi bryr oss inte.
Du är inte en robot längre.
Har du fått nog?
Jag ska stoppa dig.
Jag är redo när du är det.
Du gör det här förgäves.
Att vara en del av imperiet kommer att förbättra jorden.
Och om de gör motstånd?
Det är därför vi är här.
De får inte göra motstånd.
Vi ska visa hur fel de har, hur meninglöst det är.
De kan vara en del av något större. Eller dö.
Jag tänker stoppa dig.
Vill du dö för den här planeten?
Visst, vad spelar 17 år till för roll?
Jag kan alltid börja om.
Göra ett nytt barn.
Vad gör du?
Om jag måste se den här matchen har jag bättre utsikt från ovan.
Så kan du inte göra.
Det är illa nog att du står här som en knäppis. Kom nu.
Det här är slöseri med tid.
Det finns så mycket jag kan göra.
Kom igen, Mark!
Du kommer att missa det!
-Se på Mark. -Första missen!
Vi har gjort honom.
Han är vår.
När han känner glädje gör vi det.
Ser du hans min?
Hur kan du inte känna samma sak?
-Andra missen! -Ju äldre vi blir,
desto svårare blir det.
Världens tyngd på våra axlar.
Snyggt, älskling!
Men våra barn påminner oss om glädjen i livet.
De visar oss vad livet handlar om.
Det är mänsklighet.
Kom igen, Mark! Fortsätt så!
-Kom igen, Mark! -Spring!
Spring, Mark!
-Du klarar det, kompis! -Heja, Mark!
Inne!
Såg du, pappa?
Det var otroligt!
Jag såg.
Helvete!
Varför tvingade du mig till det här?
Du slåss så du kan se alla omkring dig dö!
Du kommer att överleva vartenda obetydligt ting.
Du kommer att se världen falla sönder och försvinna!
Allt och alla du känner kommer att vara borta!
Vad har du om 500 år?
Dig, pappa.
Jag har fortfarande dig.
Pappa?
Så här ser det ut i centrala Chicago
där mörkret faller den dagen då världen förändrades.
Omni-Man och Invincible landade här under sin strid.
Skadan bakom mig orsakades
på ett par minuter innan de drog vidare.
Det är omöjligt att förklara förödelsen, smärtan,
förlusten.
Jag har aldrig skådat något liknande.
Vi ställer oss alla samma fråga.
Hur kunde någon som lovade att hålla oss säkra,
som skulle skydda oss mot alla hot,
själv bli ett hot?
Utan svar kan vi bara omfamna varandra medan vi börjar om på nytt.
Stadsplanerare tror att det kommer att ta veckor
innan ombyggnaden kan påbörjas.
Kostnaden i liv är oöverskådlig.
Som tur är Guardians of the Globe och Atom Eve på plats.
Omni-Man och Invincible har inte setts sedan igår.
Vi hoppas få veta vad som fick slut på attacken,
men i nuläget är vi glada att faran ligger bakom oss.
-Mamma... -Prata inte.
Du klarar dig.
Du är trygg nu.
Det är över.
Här. Drick.
Jag är så stolt över dig.
Jag ska låta dig vila.
Debbie?
Förlåt.
Det är okej.
Jag ville...
Om det är för mycket, så säg det.
Du ska veta att du inte behöver oroa dig för något.
Säg det bara.
Då vi vill bevara Omni-Mans hemliga identitet,
för att hålla er säkra,
har Nolan Grayson dödförklarats
då huset tvärs över gatan exploderat i en gasläcka.
Nolans reseböcker sålde alltid bra,
men försäljningen kommer att skjuta i höjden efter hans död,
du och Mark blir ekonomiskt oberoende.
Bli inte rädd om du ser dig och Mark på tv.
Vi har anordnat en begravning,
så ni kan leva som vanligt när Mark är frisk.
Som vanligt?
Jag menade inte...
-Jag menade... -Förlåt. Det är väldigt snällt.
Tack.
Nolan höll allt hemligt, jag såg ingenting.
Jag var tvungen att ställa allt till rätta.
Jösses.
Vi har inte förtjänat det än.
Allvarligt?
Dra åt helvete.
Stopp, sa jag!
Nu ser vi ut som ett team.
USA PENTAGON PARKERING PÅ BAKSIDAN
Hej, William.
Hej, Eve.
Har du hört från Mark?
Inte sedan han och hans far var på nyheterna.
Jag är orolig...
Skit!
Vet du att han är Invincible?
Vet du också det?
Jag trodde jag hade försagt mig!
Är han okej, tror du?
Jag vet inte.
Du var otrolig, grabben.
Jag trodde att jag drömde.
Jag önskar det.
Du har legat här i två veckor.
Men du har läkt.
Du kommer snart få lämna sjukhuset.
Pappa flög iväg. Vart tog han vägen?
Vila. Vi pratar om det sen.
Vänta.
Vänta!
-Ska du inte berätta vad som hände? -Det beror på.
-På vadå? -Om du vill vara hjälte eller ej.
Jag vet inte.
Följ med mig.
Jag ville säga dig
att din mamma hörde allt din far sa.
Du behöver inte förklara allt.
Hörde hon? Hur kunde du göra så?
Förtjänar hon inte att höra sanningen?
-Jo, men... -Din mor visste att han dödade Guardians,
men hon hoppades att det fanns en bra anledning.
Det gjorde jag med.
Det är bättre att hon vet allt om din far.
Du kanske har rätt.
Vänta, var är vi?
Ursäkta. Ljus.
Det räcker. Ljus.
Vad hände? Vart tog det vägen?
Vattnet alla amerikaner får från sina kranar
är spetsad med en kemikalie som hämmar förmågan att se ljusfrekvenser.
-De frekvenserna används i det här rummet. -Är allt osynligt?
Du och alla andra i USA
saknar förmågan att se sakerna i det här rummet.
Du anar inte hur ofta vi använder det här.
Galet.
För att svara på din fråga,
vi följde din far tills han lämnade vårt solsystem.
Han är på väg någonstans långt borta.
Därför behöver vi en ersättare.
Nej. Inte nu. Inte än.
Din pappa gav mig inte många alternativ.
Om du inte tar hans plats...
Det finns ingen lista efter Guardians of the Globe.
Jag vet. Jag är ledsen.
Det är för mycket.
Jag borde inte ha tagit upp det redan.
Låt oss få hem dig och din mamma.
Vi fixade huset. Vi pratade med din skola och Debbies jobb.
Det finns en gravsten på kyrkogården,
inte för att du vill besöka den.
Om ni behöver något vet ni hur ni ska nå mig.
Tack, Cecil.
Mycket bättre.
Jag tänker vila en stund.
Okej, mamma.
Gissa vem som har fått sina krafter!
Toppen, min son!
Om du vill göra vad jag gör,
måste du vara beredd på allt.
Pappa!
Revbenen!
Jag är rädd, pappa.
Tänk om jag inte kan göra det här?
Det här är början på en lång resa för dig och mig.
Du kommer att behöva göra saker
som du inte vill eller tror du att du kan.
Du är en viltrumit.
Vi har ansvar normala människor inte har.
Jag vill vara som du.
Jag vill vara precis som du!
Det kommer du.
Mamma!
Jag tänker beställa hem middag.
Vill du ha pizza?
Mark!
Betyder det här...
Om du vill.
Men jag...
Jag är inte den enda man ljög för.
Omni-Man är min...
De sa att din pappa dödades när gasledningen sprängdes.
Det är inte svårt att lista ut.
Inspektör Amber, redo att knäcka fallen.
Är du...
Jag vet att du inte är okej, men vill du prata om det?
Jag tror det.
Så skönt att se att du är okej.
Efter allt på tv:n om dig och Omni...
Hej, Amber.
-Hon känner till min pappa. -Okej.
Vet de?
Vill ni...
Vi går ut en sväng.
Vi har inte öppet! Hur...
Debbie!
Hur mår du?
Glöm det. Dum fråga.
Hur kan jag stå till tjänst?
Jag tänkte så mycket på om Nolan dödade Guardians,
och varför han gjorde det,
men aldrig på vad som skulle hända efteråt.
Vad som skulle hända mig och Mark.
Eller allt Nolan sa och gjorde.
Jag kan inte tro det.
Jag fattar inte att vår tid tillsammans var en lögn.
Jag saknar honom.
Jag med.
Ge mig ett glas.
Jag har bara ett glas.
Spela roll. Häll upp.
Hur mår din mamma?
Lika illa som man kan tro.
Jag är ledsen, Mark.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag känner mig tom.
Inget känns verkligt.
Vi behöver inte ta det nu.
Det är okej.
Jag behövde lämna huset.
Men kan vi prata om något annat?
Vi kan försöka, men det är allt alla pratar om.
Förlåt. Nytt ämne.
Vänta. Hallå?
Jag behöver dig. Skynda dig.
Jag kommer snart.
Vad är det?
Du sa att du inte vill göra det här,
men någon är på väg mot jorden från rymden.
Vi försöker att lista ut vem det är, men...
Ni känner till Mark och Omni-Man, så jag kan lika gärna säga det.
Jag träffade Mark i sin dräkt innan jag kände igen honom.
Jag är...
Jag är Atom Eve.
Va? Herregud! Jag ser det nu.
Du kan fördubbla dig själv!
Nej! Det är Dupli-Kate. Jag är den rosa.
Just det. Självklart.
Invincible!
Det är bara du.
Tack och lov! Jag trodde jag kom för sent!
-Jag måste varna dig! -Varna mig?
När jag återvände hem
och berättade att jag åkt till jorden
blev de tokiga! Jorden är förbjuden.
En viltrumit bor på er planet.
Jaha, det.
Va? Vet du det?
-Ja. -Jag förstår inte!
Sätt dig. Det här kan ta en stund.
Är du viltrumit?
Men du jobbar inte för dem?
Och din far försökte ta över planeten, men stack sedan?
Stack han bara? Så galet.
Min pappa har försvunnit.
Väldigt konstigt för en viltrumit.
De ger inte bara upp. De är obevekliga.
De förintade min värld när mitt folk gjorde uppror mot dem.
De sprängde hellre planeten än att ge upp den.
Jag beklagar.
Gör inte det. Jag är den som borde be om ursäkt.
Om jag hade kollat mina order
hade jag sett att viltrumiterna tänkte ta över världen.
Jag borde ha varnat er.
Jag hade bara gått till min pappa och berättat allt.
Vem vet vad som hade hänt?
Jag fattar inte vad du går igenom.
Bokstavligt talat. Nu när min hemvärld är borta
har mitt folk skapat avelsläger för att hindra oss från att dö ut.
Jag har aldrig träffat min far.
Efter de senaste dagarna är jag avundsjuk.
Coalition of Planets vill höra om dig.
En maktkamp har blossat upp i rymden.
Vilken sort?
Coalition försöker att ena nog med världar
för att stoppa viltrumitriket.
Saken är den,
ingen har hört om en viltrumit som övergett sin post.
Det är galet.
Det händer inte.
Det kan vara övertaget vi har letat efter.
Visst. Säg bara om jag kan hjälpa till.
Varför ler du?
Jag tänker på allt jag har gått igenom.
Hur stort det känns.
Det är en mindre del av något större,
det gör det mer hanterbart.
Jag vet inte, det hjälper.
Inte för att sätta käppar i hjulet... Så säger man, va?
När de får veta att din far stack
kommer viltrumiterna hit.
När de har siktet på en planet vägrar de att ge upp.
Jag är redo.
Jag hoppas det. Vad är planen tills dess?
Gå ut gymnasiet, antar jag.
Det låter bra.
Vad är gymnasiet?
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Monika Andersson