У цій програмі є спалахи, які можуть викликати напади у людей
зі світлочутливою епілепсією. Глядачам рекомендується бути обережними.
У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Геть з мого дому!
Поговоримо пізніше.
Де Марк, Дебі?
Я знаю, що ти супергерой.
Лети звідси, літуне.
- Привіт, Єво. - Сьогодні допомагаю тобі.
Ми виростили тобі нове тіло.
Марк знає, що його батько вбивця?
Не лізь сюди, Сіселе.
Це мама Марка. Мушу з ним поговорити!
Що відбувається?
Де Омнімен? Де він?
Убивце! Ти зрадив нас!
Ти мав лишатися мертвим.
Тату.
Марку...
Нам треба поговорити.
Ні!
Хтось тебе контролює.
- Тату, скажи мені, як їх спинити. - Марку...
Відпустіть мого тата!
- Відпустіть його! - Припини.
Це я, Марку. Я сам.
Я не хотів робити це так,
але я не мав вибору.
Час тобі дізнатися, звідки я насправді родом.
Я з Вілтруму,
але це не та планета, про яку я тобі розповідав.
Ми створили ідеальну цивілізацію,
але щоб досягти цього, нам знадобилися всі наші сили, рішучість і мужність.
Щоб наші люди повністю розкрили свій потенціал,
ми мусили вигнати слабких з нашої спільноти.
Це був довгий і складний процес.
Коли все скінчилося, наше населення скоротилося вдвічі,
але те, що постало з попелу, було нестримним.
У часи, коли я народився,
Вілтрум уже був найсильнішою імперією в нашій галактиці.
Ми вирішили зробити його єдиною імперією в галактиці.
Коли подорослішав, я приєднався до війська.
Було важко, та я вірю у нашу справу.
Деякі види, звісно, чинили опір, але ніхто не міг протистояти нам довго.
Невдовзі наша імперія охоплювала тисячі планет.
Але поки наша територія розросталася, сили зменшувалися,
і наша експансія припинилася.
Нам потрібен був кращий і ефективніший спосіб підкорювати світи.
Наші найнадійніші офіцери отримали завдання ослабити одну планету самотужки.
Я був одним із цих щасливців.
Я не міг сказати твоїй мамі, чому я тут...
Та цей час дійшов кінця...
І зараз ми мусимо підготувати Землю до приєднання до Імперії Вілтрум.
Марку, це хороші новини.
Ми нарешті можемо зробити те, що повинні.
Бути тими, ким повинні бути.
Ти брехав мені.
Ти не міг знати правду.
До тих пір, поки не отримаєш силу. Поки я не буду певен.
Певен чого?
Певен, що ти вілтруміт.
А якби не був, став би черговою людиною для підкорення?
Ні. Це позбавлене сенсу.
Ти любиш мене.
Ти любиш маму. Я це знаю!
Ти маєш уявлення, як довго ми живемо?
Що старші ми стаємо, то повільніше старіємо.
ДНК вілтрумітів така чиста,
ти майже чистокровний.
Ти житимеш тисячі років.
Розумієш, що це означає?
Усі, кого ти знаєш і любиш, помруть до того, як ти виглядатимеш на 30.
Це не те, чого я хочу для тебе.
Це не твій світ. Він їхній.
Але ми можемо допомогти їм. Спинити війни.
Знищити голод.
Дати їм медичні технології, які на століття випереджають їхні.
Ми вже робили це.
Якби не ми з тобою, ця планета уже б згоріла.
Усе, що ми маємо зробити, це прийняти Землю в нашу імперію.
Я люблю твою маму,
але вона радше домашній улюбленець для мене.
- Улюбленець? - Є тільки один шлях, Марку.
- Не торкайся мене! - Заспокойся.
Я не заспокоюся! Це божевілля!
Як ти думаєш, що станеться?
Я поневолю друзів заради іншопланетян, яких ніколи не бачив?
Це моє життя! Це мій народ!
- Ми відповідальні перед Вілтрумом... - Мені начхати на Вілтрум.
І начхати, чи проживу мільйон років.
Це мій дім, і я не дам його знищити.
Ти не розумієш, що кажеш.
І я не дозволю тобі завадити.
Я добре розумію, що кажу.
Нехай так.
Ти дійсно вважаєш, що можеш мене спинити?
Позначте траєкторію.
Маю знати, куди вони рухаються, перш ніж будуть там.
Мені шкода, що ти це почула.
Вони хочуть вбити одне одного. Спини це.
Ми знайшли, сер.
Вони сповільнюються за 20 миль від Чикаго.
Чикаго? Вони в зоні дії. Підніміть наші літаки.
Сер? Що вони можуть?
Після всього, що ми скинули на Нолана, мало. Відволікти увагу.
Може, я дам малому шанс подумати.
От лайно!
Так, то що ми робимо? Вирушаємо туди?
І що? Ми їх не наздоженемо.
Ні. Ми виконаємо наказ Сісела і залишимося тут.
Ця битва за межами наших поточних можливостей.
Робот... Руді правий.
Ми зможемо допомогти.
Єво! Святий боже, ти ціла.
Я в порядку. Що сталося з Марком і Омніменом?
Омнімен вибиває з нього лайно. Світові капець.
Так і є. Я щиро сподіваюся, що Марк виправдає своє ім'я.
Щоб зійтися зі своїм батьком і вижити, він має бути...
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
Не роби цього! Ще не надто пізно.
Уже надто.
Ціль виявлена. Запуск.
Сісел хоче витратити більше часу.
Глянь, що їм треба, щоб імітувати частину нашої сили.
Коли вони розділяться, ударте його всім, що маєте.
Прийнято.
Правильно жаліти їх, Марку,
неправильно цінувати вище, ніж свій рід.
Зараз!
Пряме влучання.
Повторюю, пряме влучання в Омнімена.
- Зрозумів. - Парашут не працює!
Він не потрібен.
Чоловіче! Дякую.
Не думав, що виживу.
- Ти ледь не вбив його! - А ти врятував.
Заради чого стільки зусиль?
Ні!
Де там інший?
Він піді мною.
Ти його вбив!
Зараз чи за 50 років — яка різниця?
Яка різниця?
У нього було життя!
Тебе турбує, що цей чоловік втратив життя?
Тобі боляче?
Погляньмо, як ти впораєшся з цим.
- Гретхен! - Мамо!
Тримаю тебе.
Не рухайся!
Не бійся, гаразд?
Мамо!
Ні!
Як ти міг зробити це?
Це ти винен.
Твій спротив неуникному вбив цих людей.
Скільком іще потрібно померти, Марку?
Залежить від тебе.
Та й що б вони робили з цими крихкими маленькими життями?
Слухай, що я кажу. Глибоко в душі ти знаєш, що я правий.
Правий?
Щодо того, що людство жалюгідне і нікчемне?
Життя мами нічого не варте?
У загальній перспективі...
- Так. - Ні!
Дебі...
Як ти можеш так казати?
Як можеш казати це про маму?
Брехун!
Уперше у твоєму житті я кажу тобі правду.
Я маю їх врятувати.
Ні.
Може, цього разу ти засвоїш науку.
О боже.
Ці люди недолугі.
Без нас вони печерні люди.
Ти помиляєшся!
Я бачив, як ти рятував людей.
Бачив, як мало не помирав, рятуючи їх.
Може, ти був вілтрумітом, коли прибув на Землю,
але ти змінився! Ти був щасливим тут!
Звісно, я був щасливим. Певний час.
Але я відданий Вілтруму,
а не цьому жалюгідному натяку на цивілізацію.
Геть від мене!
Ти не слухаєш, Марку!
Час тут був краплиною в моєму житті.
Ти мене не знаєш.
Я краще спалю цю планету,
ніж проживу ще хвилину поміж цих тварин.
Благаю.
Дарма я виростив тебе, як людину.
Мав підготувати тебе краще. Навчити більшого.
Твоє життя було ніжним і безболісним.
Ти вілтруміт тільки за кров'ю.
Ну, твоє справжнє навчання починається зараз.
О боже, Марк.
Готуйтеся. Ми не можемо спинити цей бій, але можемо врятувати життя.
Сісел наказав лишатися тут.
Нам байдуже.
Ти більше не робот, пам'ятаєш?
Тобі мало?
Я зупиню тебе.
Я готовий, якщо ти готовий.
Ти дарма це робиш.
Якщо Земля стане частиною імперії, то буде кращою, ніж будь-коли.
А якщо вони опиратимуться?
Тому ми тут.
Щоб не дати їм опиратися.
Щоб показати їм, як вони помиляються, як це марно.
Що вони можуть бути частиною чогось більшого. Або померти.
Я не дозволю тобі.
Хочеш померти за цю планету?
Гаразд! Що таке ще 17 років?
Я можу почати з початку.
Зробити іншу дитину.
Що ти робиш?
Якщо я мушу дивитися цю гру, то кращий вид — згори.
Ти знаєш, що так не можна.
Погано й те, що ти стоїш тут, як псих. Ходімо сядемо.
Це витрачання часу всіх.
Я можу зробити набагато більше зараз.
Уперед, Марку!
Ти це пропустиш!
- Глянь на Марка! - Страйк!
Ти і я, ми зробили його.
Він наш.
Коли він радіє, ми радіємо.
Бачиш цей вираз на його обличчі?
Як ти можеш його бачити і не почуватися так само?
- Ще страйк! - Коли стаємо старшими,
це важче відчувати.
Вага світу притискає нас до землі.
Молодець, любий!
Але наші діти нагадують нам, як радіти життю.
Це повертає нас назад і показує, що таке життя.
Це людяність.
Так! Уперед, Марку! Уперед!
- Так, Марку! - Уперед!
Біжи, Марку, біжи!
- Ну, друже, ти можеш! - Уперед, Марку!
Сейф!
Бачив, тату? Ти бачив?
Це було чудово!
Так. Так, я бачив.
Чорт забирай!
Чому ти змусив мене це зробити?
Ти борешся, щоб побачити, як усі навколо тебе помирають!
Подумай, Марку! Ти переживеш кожну крихку, нікчемну істоту на цій планеті.
Ти житимеш, доки не побачиш, як цей світ розпадається на порох і вибухає.
Усі і все, що ти знаєш, зникне!
Що в тебе буде через 500 років?
Ти, тату.
У мене й далі будеш ти.
Тату.
Це сталося в центрі Чикаго,
коли темрява накрила день, а світ змінився.
Омнімен і Невразливий зійшлися тут у своєму жахливому двобої.
Руйнування, які ви бачите за моєю спиною,
сталися за хвилини, поки вони не перенесли бій в інше місце.
Я досі не можу описати спустошення, біль,
втрату.
Такого я ніколи ще не бачив.
І всі ми ставимо одне питання.
Як міг хтось, хто обіцяв нас охороняти,
берегти нас від будь-якої загрози,
стати загрозою?
Без відповідей ми можемо тільки триматися одне одного і збирати шматки.
Містобудівники порахували, розчищення території
триватиме кілька тижнів, перш ніж можна буде розпочати відновлення.
Ціна життів... Ціну життів не підрахуєш.
На щастя, Охоронці Планети і Атомна Єва на місці.
Омнімена і Невразливого відучора не бачили.
З часом сподіваємося дізнатися, як закінчилася ця атака,
але зараз ми можемо дякувати, що небезпека позаду.
- Мамо... - Не намагайся говорити.
Ти одужаєш.
Зараз ти в безпеці.
Усе скінчилося.
Ось. Попий.
Я так пишаюся тобою.
Я дам тобі відпочити.
Дебі.
Вибач.
Усе гаразд.
Слухай, я хотів...
Слухай, якщо це занадто, просто скажи.
Якби це був я, мені було б легше знати, що про все подбали.
Просто кажи.
Оскільки ми хочемо приховати особу Омнімена
заради вашої безпеки,
Нолан Ґрейсон офіційно помер,
коли будинок через дорогу вибухнув через витік газу.
Книжки Нолана про мандри користувалися попитом,
але після його смерті продажі злетять вгору,
тож ви з Марком будете при грошах.
Не лякайся, якщо побачиш себе і Марка в новинах.
На похороні є наші люди,
тож ваше життя стане нормальним, коли Марк одужає.
Нормальним?
Слухай, мені шкода. Я не хотів...
- Я хотів сказати... - Ні. Мені шкода. Це все дуже люб'язно.
- Дякую. - Так.
Нолан робив усе у мене під носом, а я не помічав.
Я б не міг спокійно жити, якби не вчинив правильно.
Ого.
Ми ще не заслужили.
Серйозно?
Іди в сраку.
Кажу, стій!
Тепер ми схожі на команду.
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ ПЕНТАГОН Паркінг позаду
Привіт, Вільяме.
Привіт, Єво.
Ти чув щось про Марка?
Ні, тільки бачив, що сталося між ним і татом, у новинах.
Я дуже хвилююся...
От чорт!
Ти знаєш, що він Невразливий?
Ого. І ти теж?
Дяка богу! Думав, що розкрив його.
Думаєш, він у нормі?
Я не знаю.
Те, що ви влаштували там, малий, якесь пекло.
Я думав, це мені наснилося.
Якби ж то.
Ти був то тут, то там упродовж двох тижнів.
Але мої хлопці добре тебе підлатали.
Випустимо тебе за день чи два.
Я бачив, як мій батько полетів геть. Куди це він?
Відпочивай, малий. Поговоримо пізніше.
Гей! Стій!
Чекай!
- Ти не розкажеш мені, що сталося? - Це залежить.
- Від чого? - Від того, чи ти досі хочеш бути героєм.
Я не знаю.
Ходімо.
Я хотів сказати тобі,
що твоя мама чула все, що сказав твій батько.
Тож тобі не доведеться нічого їй пояснювати.
Що? Вона чула? Як ти міг таке зробити?
Не думаєш, що вона заслуговує на правду?
- Так, але... - Твоя мати знала, що він убив Охоронців,
але вона сподівалася, що на це були причини.
Як і я.
Для неї краще все знати про твого батька.
Може, ти і правий.
Чекай, а де ми?
Вибач. Світло.
Годі. Світло.
Що тільки-но сталося? Куди все зникло?
Вода, яку американці так запросто п'ють зі своїх кранів,
містить хімічну речовину, яка заважає бачити частоти світла.
- Ці частоти використовують у цій кімнаті. - То це все невидиме?
Ти і всі інші американці
не можуть бачити те, що тут відбувається.
Знав би ти, як часто ми цим користуємося.
Здуріти.
Щодо твого питання,
ми стежили за батьком, поки він був у Сонячній системі.
Він не змінював траєкторію, тобто прямує кудись дуже далеко звідси.
А це значить, нам потрібна заміна.
Ні. Не зараз. Поки ні.
Твій батько не лишив мені багато варіантів.
Якщо не ти...
Немає нікого, крім Охоронців Планети.
Я знаю. Мені шкода.
Це просто... Занадто.
Я не мусив говорити про це так скоро.
Доправмо спочатку тебе і маму додому.
Дім цілий. У школі і в Дебі на роботі все владнано.
Навіть пам'ятник на кладовищі є,
не те, щоб ви хотіли піти туди.
Якщо вам потрібно щось іще, ви знаєте, де мене знайти.
Дякую, Сіселе.
Значно краще.
Я трохи полежу.
Гаразд, мамо.
Угадай, у кого нарешті з'явилися сили!
Це чудово, сину, просто чудово!
Якщо ти дійсно хочеш робити те, що і я,
ти маєш бути готовим до всього.
Тату!
Ой! Ребра!
Я наляканий, тату.
А якщо я не зможу?
Це початок довгого шляху для тебе і для мене.
На шляху тобі доведеться робити те,
чого ти не хотітимеш або думатимеш, що не можеш зробити.
Ти вілтруміт.
У нас є відповідальність, якої не мають прості люди.
Я хочу робити те, що й ти.
Я хочу бути, як ти!
Ти будеш, синку.
Ти будеш.
Мамо!
Я замовлю щось на вечерю.
Хочеш піцу?
Марку!
Це означає...
Тобто, якщо ти хочеш.
Але як щодо...
Не тільки мені брехали.
Омнімен мій...
Вони сказали, що твій тато помер, коли вибухнув газ.
Нескладно зрозуміти.
Детектив Ембер готова розплутати всі складні справи.
Ти...
Я знаю, що ти не в нормі, але хочеш поговорити про це?
Так. Думаю, що так.
Марку! Боже, як добре бачити тебе цілим.
Тобто після всього, що було по ТБ про тебе і Омні...
Привіт, Ембер.
- Вона знає про мого тата. - О, добре.
Вони знають?
Друзі, хочете...
Прогуляймося.
У нас зачинено! Як ти...
Дебі!
Як ти тримаєшся?
Забудь. Дурне питання.
Що я можу для тебе зробити?
Я стільки часу думала про те, якщо Охоронців убив Нолан,
навіщо він це зробив,
Я... Я не думала, що станеться потім.
Де ми з Марком залишимося.
Після всього, що Нолан сказав і зробив,
я досі в це не вірю.
Не можу повірити, що наш час разом був брехнею.
Хочу, щоб він повернувся.
Я теж.
Налий і мені.
У мене одна склянка.
Байдуже. Налий.
Як твоя мама це сприйняла?
Так погано, як ти й подумав.
Марку, мені дуже шкода.
Я не знаю, що сказати.
Я ніби порожній всередині.
Усе нереальне.
Ми не повинні робити це тут.
Ні. Усе гаразд.
Мені потрібно вийти з дому.
Але чи можемо поговорити про щось інше?
Можемо спробувати, та про це говорять буквально всі у цілому світі.
Гаразд. Перепрошую. Нова тема.
Зачекай. Алло.
Ти мені потрібен. Зараз. Поспішай.
Вибачте, скоро буду.
Що це?
Я знаю, ти сказав, що не хочеш цим займатися,
але хтось летить на Землю з космосу.
Ми намагаємося зрозуміти, хто це, але...
Ви вже знаєте про Марка і Омнімена, то можете дізнатися і про мене.
Я зустріла Марка у костюмі до того, як заговорила з ним у школі.
Я...
Ну, я Атомна Єва.
Що? О боже! Зараз я бачу.
Ти можеш робити двійників.
Ні! Це Дуплі-Кейт. Я рожева.
О, точно. Звісно.
Невразливий!
О, це ти.
Дяка богові! Я думав, що спізнився!
- Маю попередити тебе! - Мене?
Коли я повернувся в Коаліцію Планет,
то сказав, що був на Землі, а не на Ураті,
а вони як подуріли. Земля під забороною.
На вашій планеті живе вілтруміт.
А, це.
Стій, стій. Що? Ти вже знаєш?
- Так. - Я не розумію!
Сідай. На це потрібен час.
То ти вілтруміт?
Але не працюєш на них?
А твій тато намагався підкорити планету, але полетів?
Просто полетів? Це маячня, друже.
Так, наскільки ми знаємо, мій тато просто полетів.
Це дуже дивно для вілтруміта.
Вони не здаються. Вони невблаганні.
Вони знищили мій світ, коли мій народ повстав проти них.
Підірвали нашу планету, щоб не втратити її.
Боже. Співчуваю.
Не варто. Це я маю перепрошувати.
Якби я добре перевіряв накази,
я б помітив, що Землю хоче захопити вілтруміт,
і попередив тебе.
Я б просто пішов до тата і все йому розповів.
Хтозна, що б з цього вийшло.
Не можу уявити, через що ти пройшов.
Буквально. Узагалі. Коли мій рідний світ зник,
мій народ створив племінні табори, щоб ми не вимерли.
Я навіть не бачив батька.
Після останніх кількох днів я тобі заздрю.
Коаліція Планет захоче почути про вас.
У далекому космосі назріває боротьба за владу.
Яка саме?
Коаліція намагається об'єднати світи,
щоб спинити Імперію Вілтрумітів.
І справа в тому,
що ніхто не чув, щоб вілтруміт залишив свій пост.
Це божевілля.
Такого не буває.
Можливо, це перевага, яку ми шукали.
Звісно. Дай знати, якщо я можу якось допомогти.
Не розумію твоєї посмішки.
Подумав про все, через що я пройшов.
Яким великим воно здається.
Те, що це тільки частинка чогось значно більшого,
дає відчуття, що з цим можна впоратися.
Не знаю, просто це допомагає.
Не хочу псувати момент... Це сталося на Землі, так?
Коли дізнаються, що твій тато втік,
вілтруміти прийдуть за тобою.
Коли вони кидають оком на планету, то не здаються без бою.
Я буду готовий.
Сподіваюся. Який поки план?
Закінчити старшу школу, думаю.
Гаразд, добре. Звучить непогано.
Що таке старша школа?
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник: Руслан Поліщук