У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Час виштовхнути моє пташеня з гнізда.
Марку Грейсоне.
Допоможи мені.
Мене звати Нуолзот.
Я з планети Тракса.
Я маю поїхати на кілька тижнів.
Знову в космос.
Ембер, я…
Я кохаю тебе.
Ми такі самі, як інші групи.
Настав час позбутися бюрократичної тяганини і зробити щось.
Твої сили не роблять тебе героїнею.
Вони роблять тебе небезпечною.
- Доналд? - Цікаво, що це було.
Половина мого тіла зникла, поки я допомагав тобі калічити себе.
Тейдус думає, що завівся кріт.
Вибач, Алене.
Я не можу зцілитися, бо він убив Алану
й інших Охоронців і ледь не вбив мого сина.
- Я не знала, хто він. - А мала б.
Привіт, сину.
Давно не бачилися.
Тато?
Чекайте!
Я не знаю, хто ви, але ми живі завдяки вам.
Залиштеся.
Скажіть ваше ім'я.
Звідки ви?
Привіт, сину.
Давно не бачилися.
Тато?
Я… Я скучив за тобою.
Це через тебе?
Тому я опинився тут?
Так.
Траксани казали, що я маю допомогти.
Ти маєш їм допомогти.
Чому?
Це складно.
Пішли зі мною і…
Ні, чому ти знову мені збрехав?
Ти вбив тисячі людей.
Так.
Чому ти вирішив, що я захочу тебе бачити?
Назвав маму тваринкою.
Марку, допоможи мені.
Ти і їх змусив?
- Змусив брехати мені. - Послухай…
Я не хочу тебе слухати.
Марку…
Я помилився.
І я думав про тебе щодня, відколи я…
Помилився?
- Сину… - Не називай мене так!
Що ти хочеш, щоб я сказав?
Ти міг почати з «вибач»!
Знаєш що? Не переймайся.
Це б нічого не змінило.
Надіюся, ти любиш нових друзів.
Гадаю, вони не знають тебе так, як я.
Пішов ти.
- Ти не дістанешся додому сам. - Побачиш.
Марку, тут мільйони кілометрів, а ти не знаєш дороги.
Навігація — не твоя сильна риса.
Повернися, поговоримо.
- Прошу. - А якщо я відмовлюся?
Знову виб'єш мені зуби?
Дам тобі корабель додому.
- Але спершу ти маєш дещо побачити. - Ні.
Нуолзот тобі не брехав.
Його народу потрібна допомога.
Дай сказати чому.
Мені байдуже.
Я знаю, що це неправда.
П'ять хвилин.
Для них, не для тебе.
Ти підкорив цю планету замість Землі.
Чудово.
Я не підкоряв траксанів.
Вони попросили бути їхнім імператором.
Імператор, поневолювач. Яка різниця?
Марку, ласкаво прошу до нас додому.
- Мій чоловік багато розповідав про тебе. - Андрессо.
Що, трясця, коїться?
Я не так сказала?
- Знаю, це дивно… - Так, курва, я здивований.
Ти одружений з мамою!
Я не зможу повернутися на Землю, Марку.
Ніколи.
Тамтешнє життя скінчилося.
Добре.
Ти покінчив із мамою і Землею.
Радий це знати.
Із захватом бачу, яке чудове твоє життя без нас!
Я не це хотів тобі показати.
Що ще ти можеш…
Марку…
Хто це?
Це твій молодший братик.
Та ти таки…
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
…трясця, знущаєшся.
КАВА
НОЛАН ҐРЕЙСОН ДОРОГИЙ ЧОЛОВІК І БАТЬКО
Чому я?
Ти міг захопити Землю будь-коли.
Навіщо одружився зі мною?
Заради жорстокості?
Щоб… завдати комусь болю?
Усе, що ми збудували.
Двадцять років.
Усе було несправжнім.
Узагалі все.
Ти не був справжнім.
Тільки Марк.
І ти ледь не забрав і його.
Я ніколи тебе не знала, так?
Я навіть, курва, не знала тебе.
Чому я?
Ласкаво прошу до світу живих, клоне.
Не цього разу.
Ні-ні-ні. Я вже був.
Я пам'ятаю машину, Енґстрома, вибух.
Звичайно, пам'ятаєш.
У тебе є всі мої спогади, мій досвід, бо…
Я клон.
Уперше ми точно знаємо, хто оригінал і хто похідний.
Це буде значно краще.
Дебі, це Доналд.
І найдивніше, що професор не перевіряє відвідуваність.
Можеш приходити, не приходити, спати там.
Це так, ніби нас…
Вважають дорослими?
Ти знаєш, що ти платиш за те, що ти тут?
Ти зробила прогули невеселими.
Ембер!
Привіт, Вільяме!
Боже мій! Єво!
Привіт, моя улюблена несупергероїчна супергероїне.
Усе гаразд?
Так, усе…
Добре.
Так, я намагалася писати Марку, але СМС не доходять.
Ви знаєте, де він?
Щодо цього.
Пам'ятаєш Пса Сеанса?
Так.
Виявилося, що він — іншопланетний балакучий жук.
Хто знав?
Не я.
Марк зараз на завданні абощо в космосі.
Він поспішав, тому не пояснив багато.
Це було тиждень тому.
Недоліки хлопця-супергероя, так?
Добре, що він гарненький.
Ти точно в нормі?
Це… Це був довгий тиждень.
Ходімо. Візьмемо кави й потеревенимо.
А хіба у вас немає занять?
Вільям щойно мені розповідав, що найкраще в коледжі — прогули.
Так і є.
Так звільняє.
Як носити штани без білизни.
Ембер!
Вільяме!
Ідете?
Ні, усе гаразд.
Ви маєте йти.
Завтра вранці.
Бранч, добре?
І не відмовляй нам.
Зустрінемося біля гуртяги? Десь о 9-й?
Звісно, я з радістю.
Твій будиночок на дереві далеченько.
Тобі треба ночівля?
Ні, у мене є житло в місті.
Я не… Я не знаю, що сказати.
Нова дружина, нова дитина.
Ти просто замінив нас.
Тільки, знаєш, жуками.
Це неправда.
Мама на Землі ніби в пеклі,
а ти спиш з коником-стрибунцем.
- Дві секунди по тому. - Усе не так.
Йому більше шести місяців.
- Тобто ти… - Фізіологія траксан не така, як у нас.
Я не заміняв тебе, Марку, чи твою маму.
Я був розгублений, коли залишив землю.
Я знайшов цих людей.
Я рятував життя.
У мене знову з'явилася мета.
Правильним було лишитися й допомогти їм.
То тепер ти хороший хлопець, так?
Тут, не на Землі.
Ти не маєш мені вибачати.
- Добре. - Але він у цьому не винен.
Не винен у чому?
Вілтрумітські правила схрещування прості.
Правила… Божечки!
Нам дозволено розмножуватися лише з генетично подібними видами.
Наприклад, людьми.
Глянь на себе, ти вілтруміт майже у всьому.
Хіба що я не монстр.
Зараз Вілтрум знає, що я залишив свій пост.
Вони відстежать мене й знищать цю планету.
І коли вони це робитимуть, то вирішать, що твій брат нижчий…
І вб'ють його.
І я не можу спинити їх сам.
Але разом ми можемо.
Ти ледь не вбив мене, потім збрехав, щоб заманити мене сюди.
І ти хочеш, щоб я ризикував,
аби врятувати дитину від іншої жінки, хоча ти в шлюбі з мамою?
Це твій брат, Марку.
Не вішай це все на мене.
Після того, що зробив.
Те, що я зробив на Землі, було…
Непрощенним.
Але твій брат і всі ці люди помруть без нашої допомоги.
Це маячня!
Ти причина небезпеки.
Ти підписав їм смертний вирок.
І зараз я прошу тебе допомогти мені врятувати їх.
Та пішов ти.
Тобто…
Просто пішов ти.
Вони хороші люди.
Як…
Як я можу допомогти?
Я навіть тебе не побив.
Ми негайно почнемо тренування.
Підготуємо тебе до всього.
Марку.
Я думаю.
Що… Що це було?
Ні, ще зарано.
- Нам треба час. - Нолане?
- О боже. - Дідько. Це…
Солдати-вілтруміти.
Неси Андрессу й брата в безпеку.
- Куди? - Андресса покаже.
Нумо. Часу немає.
Добре.
Вибач. Тату.
Лети!
Гаразд.
Ну-бо.
Швидше.
Треба було тобі краще збирати речі, Роботе.
Смертогармате, ти обрав не ту ніч, щоб грабувати тут.
Атомна Єва.
Думав, ти пішла з цього лайна.
Гадаю, вони тебе покинули теж.
Це був довгий тиждень.
Поклади назад річ Робота,
і я не виб'ю з тебе все лайно.
Як тобі така угода?
Хочеш це назад?
Іди й візьми.
Поганий вибір, мерзотнику.
Я нічого не бачу.
Лети далі.
Нижче.
Он.
Що це за місце?
Печери Роклана.
Ким він був?
Якимось дослідником?
Не знаю точно.
Мій народ користувався ними
як прихистком у часи бід і насильства.
Тут ми в безпеці.
Я…
Ви не казали, як його звати.
Ми дозволяємо дітям самим обирати імена, коли вони старші.
Тривалість життя траксан не така, як у людей.
Лише один ваш рік.
Один рік?
Серйозно?
Я не думала, що це мало.
Зі слів Нолана, ми швидше робимо певні речі, ніж твій вид.
Ростемо.
Вчимося.
Любимо.
Схоже, гени твого батька вповільнили дорослішання нашого сина.
Проте ми от-от чекаємо його перших слів.
Ми з Ноланом…
Маєш знати, що це не так, як ти думаєш.
Про що ти?
Я не намагалася свідомо замінити твою маму.
Так, я не це мав на увазі.
Він урятував мені життя.
І життя багатьох інших.
Спочатку пізнати його було важко.
Він був такий… зболений,
такий закритий після того, що сталося на Землі.
Я його покохала, перш ніж дізналася про це.
Коли дізналася про тебе й твою маму,
я вже була…
Як кажуть люди?
За вуха закохана?
По вуха.
По вуха закохана.
Знаю, ти ні в чому не винна…
Але мені боляче.
Нолан любить тебе й сумує.
Якщо він не каже це тобі,
він казав мені.
То це правда.
Великий Нолан прижив дитину із земною жінкою.
Чого ти хочеш?
Тебе.
Якщо ти добре б'єшся, ми можемо дозволити тобі приєднатися до Імперії.
Якщо ні, ти помреш.
Відійди.
Я тебе попереджаю.
Може, я не був…
Нолан зробив іншу дитину?
З цими огидними істотами?
Тікай.
Тікай!
Ти точно син Нолана?
А не комаха, як ті істоти?
Не лізь до моїх дітей, Лукане.
Ти знав про наслідки, коли їх заводив.
Ти зневажив свій народ.
Ти заслуговуєш на смерть.
Я знаю.
Марку.
Андрессо.
Тату!
Ви цілі?
З нами все добре.
Марк прикрив нас.
Добре.
Андрессо, іди глибше в печери.
Марку, пішли зі мною.
Їх іще двоє.
Стрілянина й по всьому.
Гадаю, коли твоя рука — зброя, ти знаєш лише один фокус.
Це хороший фокус.
Сьогодні ні.
У чому річ?
Ти закінчив?
Уставай.
Отак.
Та ну, ми ще не закінчили.
Узагалі нітрохи.
О ні. О ні!
Лайно!
Ні!
Так!
І кому тепер кінець?
Дідько!
На допомогу!
Мені тут потрібна допомога!
Перевірте дихання і пульс.
Вони живі?
Благаю.
Благаю, допоможіть їм.
Дебі.
Ти вдома?
Можна зайти?
Арт?
Я дзвонив, але ти не відповідала.
А я просто хотів побачити, як тобі ведеться.
Ти нормально?
Усе добре, просто…
Усе погано.
Розумію.
Минуло стільки місяців, а я досі не можу це вкласти в голові.
Це все було брехнею?
Усе це?
Я не знаю.
Щойно я зняла це, Нолан мав летіти,
щоб боротися з монстром, іншопланетянином чи ще кимось.
Зрештою, я сама вчила Марка кататися.
Я не знаю, чому так сумую за Ноланом.
Він рідко був поруч.
Я завжди думав, що це ти сильна, щоб так організувати своє життя.
Ти вважав мене сильною?
У Нолана були суперсили.
Він був незламним.
Це не сила.
Мати таке легко.
А от ти мала силу.
Жити з Ноланом, протистояти йому, виховати Марка так, як виховала.
Трясця, та насправді ми живі завдяки тобі,
ми не раби абощо.
Ти сама це сказала.
Нолан завжди десь із кимось бився, а в тебе все працювало без нього.
А зараз це просто офіційно.
Хіба треба волоцюга?
Ні, як і завжди.
НАГЛЯД ЗА ҐРЕЙСОНОМ
ВІДМОВЛЕНО В ДОСТУПІ НАДІШЛІТЬ ЗАПИТ ПІЗНІШЕ
СІСЕЛ СТЕДМЕН
Тікайте!
Це було честю, сер.
З ким ти говориш…
О ні.
Тату.
Тату?
Чому?
Чому мені є до них діло?
Вони були слабкими.
Жили недовго.
Заледве вид.
Вони не мають мене хвилювати.
Але вони не мають померти.
Ти не розумієш!
Я не маю такого відчувати!
Хіба так краще?
Ти так мав почуватися на Землі.
Ось великий Нолан.
Бачу, Лукан знайшов тебе першим.
Радий, що ти не став надто м'яким.
Лукан був слабким.
Тепер він мертвий.
Тоді він заслужив свою долю.
Як ці комахи.
Ледве торкаєшся них, як вони помирають.
Я вб'ю вас за те, що ви зробили з цими людьми.
То зроби це.
Чекайте. Ми не мусимо…
Оскільки ти син Нолана, я зроблю це швидко.
Ти маєш хвилюватися через себе, Нолане.
Ось.
Я обіцяла зробити це швидко.
Я не порушую своїх обіцянок.
Чому такий стурбований, Нолане?
Якщо твій син помирає, він і не заслуговував на життя.
Балачки не допоможуть тобі вижити, Вайдоре.
Марку, що ти робиш? Вона рве тебе на шматки.
Так. Я помітив.
Ти б'єшся так, ніби ти на Землі. Але це інше.
Припини відступати, або нас обох вб'ють.
Я не відступаю.
Так, відступаєш.
Вона намагається вбити тебе.
Якщо не намагатимешся вбити її, ти помреш.
Не думай, дій.
Ти маєш битися як вілтруміт.
Ні.
Я не вбиваю людей.
Якщо ти цього не зробиш, нам усім кінець.
Тобі, мені, твоєму брату й кожному траксанину на цій планеті.
Пам'ятай, що я тобі казав.
Нарешті.
Я б сказала, що ти добре бився, але…
Тепер шкодуєш, що напав на мою сім'ю?
Чи ні?
Тату!
Марку…
Ти цілий?
Ні.
Не хвилюйся.
Усе скінчено.
Дозволь глянути.
Тату!
Коли наступного разу когось уб'єш…
переконайся, що він мертвий.
Готово.
Дебі, подумай ще раз.
Я вже думала.
Думала про це всю ніч.
Не хочу грошей за книжку Нолана.
Твоїх грошей теж.
Тим, хто вижив у Чикаго, вони потрібніші.
І якщо не знаєш, як їм їх передати, я дізнаюся.
Звичайно, я можу їх їм передати.
Я просто думаю, що ти припускаєшся помилки.
Я вдячна за те, що ти зробив для мене й Марка.
Нам було важко, і ти допоміг.
Але нічого в житті не дається дурно.
А особливо ти не даєш нічого просто так.
Дебі.
Ти б і вполовину так не протестував,
якби гроші не дозволяли тобі тримати Марка й мене.
Ми їх беремо й почуваємося зобов'язаними.
А з мене годі цього відчуття.
- Якщо ти передумаєш… - Ні.
Тату.
Марку, не забувай про зроблене мною добро.
Мою роботу.
Мої вчинки.
Мої книжки.
Читай мої книжки, Марку.
ЧОЛОВІК ІЗ НЕВИДИМИМ ПІСТОЛЕТОМ
ЕМБЕР ТИ ПРИЙДЕШ ЧИ НІ?
Слава Богу.
Доналде, де ти, трясця? У нас тут ситуація.
Добре. Ти живий.
Мій тато.
- Що ви робите… - Не говори.
Слухай.
Мене звати генерал Креґ.
Ти вижив у першій справжній битві
і довів, що гідний спадку Вілтруму.
Та пішли ви в дупу…
Твого батька стратять, а ти повернешся на Землю.
Виконаєш його місію, підготуєш планету до нашого панування.
Знаю, тобі це може не сподобатися.
Враховуючи твої симпатії.
Отже, я скажу це так.
Ти можеш убити кількох людей, щоб переконати їх капітулювати.
Або ми можемо вбити мільйони,
якщо прибудемо та з'ясуємо, що твоя планета досі проти нас.
Скоро ми перевіримо твої успіхи.
І, на відміну від твого батька, ми не передумаємо.
Щасти на твоїй місії.
Саме вчасно.
Жахлива проводка.
Неакуратне зварювання.
Очевидно, що це робота клона.
Але… нічого.
Так, Королю Маулере.
Не знаю, чому я не додумався раніше.
Навіщо робити одного клона-ідіота, якщо їх можна мати значно більше.
Надіюся, один із вас краще готує.
Не дивно, що твій бургіньйон жахливий.
Ти навіть лимонад не можеш зробити.
Мій бургіньйон вишуканий, придурку.
Як і мій лимонад.
Тобто коли він не містить модифікований мікотоксин.
Іноді все таке, яке є, не без вагомих, трясця, причин.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Яна Ануфрієва